14.12.21
33/812/390/21
Єдиний унікальний номер судової справи 489/6341/21 
Номер провадження 33/812/390/21                         Головуючий у місцевому суді: Губницький Д.Г.
Категорія: ст.124 КУпАП                         Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року                                                місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді – Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Біляєвою В.М.,

за участю: 
представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 - Кваша С.С.,
потерпілого ОСОБА_2 та його захисника Коренко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08 листопада 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід Держави в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №297511, який надійшов на розгляд до Ленінського районного суду міста Миколаєва і був складений 10 вересня 2021 року, встановлено, що 09 серпня 2021 року о 15 год. 30 хв. на 113 км. автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» неподалік повороту до с. Маловарварівка Миколаївського району Миколаївської області, водій ОСОБА_1  керуючи транспортним засобом – автомобілем марки і моделі Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був неуважним, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість для руху, не обрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом – автомобілем марки і моделі Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився попереду, та який в свою чергу продовжив самовільний рух та допустив зіткнення з транспортним засобом – автомобілем марки і моделі Mercedes-Benz, реєстраційний номер, НОМЕР_3 , що зупинився попереду, під керуванням водія ОСОБА_3 . 
При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та пасажир транспортного засобу – автомобіля марки і моделі Skoda Fabia – ОСОБА_4 отримала незначні тілесні ушкодження, чим завдано матеріальні збитки. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.«б» п.2.3, п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху (далі – ПДР), за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Постановою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08 листопада 2021 року, та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, посилаючись також на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону, та винесена за його відсутністю і його захисника.
Також зазначав, що вказана ДТП сталася не з його вини, а була спровокована автомобілем патрульної поліції, який здійснив маневр, виїхавши практично на зустрічну смугу, змусивши екстрено маневрувати зустрічні транспортні засоби та виїжджати на узбіччя дороги. Внаслідок цих обставин ОСОБА_1 , уникаючи зіткнення з автомобілем патрульної поліції, звільняючи смугу руху, і здійснив зіткнення з автомобілем, що рухався попереду та гальмував.
Також стверджував, що діяв в стані крайньої необхідності, а тому не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за вчинене діяння.
Звертав увагу на те, що справа розглянута із порушенням правил підсудності, оскільки Ленінський районний суд міста Миколаєва не є належним судом, який уповноважений розглядати дану справу. 
Крім того, вказував на те, що схема ДТП складена із порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі – Інструкція), оскільки не містить всіх необхідних елементів.
Зазначав, що жодний з учасників ДТП не вказував на його винуватість у вчиненні вказаної ДТП.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.п.12.1, 13.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п.п.12.1, 13.1 ПДР, які зазначені в протоколі працівником поліції.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.
Так, п.п.«б» п.2.3 ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з п.12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п.13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
На думку суду, висновок суду першої інстанції про наявність об`єктивної сторони складу правопорушення та вчинення ОСОБА_1 дій, що порушують п.п.12.1, 13.1 ПДР відповідає фактичним обставинам справи, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За положеннями вказаної статті, протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
За положеннями ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №297511, 09 серпня 2021 року о 15 год. 30 хв. на 113 км. автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» неподалік повороту до с. Маловарварівка Миколаївського району Миколаївської області, водій ОСОБА_1  керуючи транспортним засобом – автомобілем марки і моделі Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був неуважним, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість для руху, не обрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом – автомобілем марки і моделі Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився попереду, та який в свою чергу продовжив самовільний рух та допустив зіткнення з транспортним засобом марки і моделі Mercedes-Benz, реєстраційний номер, НОМЕР_3 , що зупинився попереду, під керуванням водія ОСОБА_3 . 
При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та пасажир транспортного засобу – автомобіля марки і моделі Skoda Fabia – ОСОБА_4 отримала незначні тілесні ушкодження, чим завдано матеріальні збитки. 
Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги пп.«б» п.2.3, п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.124 КУпАП, порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Такі обставини підтверджуються: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, даними схеми місця ДТП, де зображена ділянка дороги, на якій сталась ДТП та зафіксовані дані, які дають можливість визначити організацію дорожнього руху на ній, а також поясненнями учасників ДТП.
Зазначені у схемі місця ДТП дані узгоджуються із даними, відображеними у протоколі про адміністративне правопорушення, та наявним у матеріалах справи відеозаписом, доданим ОСОБА_1 до апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що внаслідок дій водія автомобіля патрульної поліції, який виїхав на середину дорогу у зустрічному напрямку, ОСОБА_1 був позбавлений можливості уникнути зіткнення із автомобілем Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , апеляційний суд відхиляє, оскільки при дотриманні правил п.п.12.1, 13.1 ПДР, тобто дотримуючись безпечної дистанції та швидкості руху водій ОСОБА_1 мав би можливість уникнути зіткнення із автомобілем водія ОСОБА_2 .
Більше того, доданим ОСОБА_1 до апеляційної скарги відеозаписом з відеореєстратора встановленого у автомобілі марки і моделі Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водія ОСОБА_2 , вбачається, що останньому дії водія автомобіля патрульної поліції жодним чином не завадили належним чином поступитися дорогою, не допустивши зіткнення із автомобілем, що рухався та гальмував попереду нього.
За такого, зазначені вище докази переконливо доводять, що невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам пп.«б. п.2.3, п.п.12.1, 13.1 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками, та відповідно, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи наведене, на думку суду, вина водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доводиться доказами, наявними у справі.
Щодо посилання на порушення районним судом територіальної підсудності, то слід зазначити наступне.
За правилами ст.276 КУпАП (в редакції, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення) справи про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.80,81,121-126,127-1 -129 і ст.139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений, та зауважень щодо складання якого не надав, адресою місця його проживання зазначено будинок АДРЕСА_2 , що є територією Ленінського району міста Миколаєва. 
Більш того, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 , при його складанні, були роз`яснені права та обов`язки, що передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, і повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в Ленінському районному суді міста Миколаєва. 
В своїх письмових поясненнях, відібраних 09 серпня 2021 року, ОСОБА_1 також зазначав адресу місця свого проживання будинок АДРЕСА_2 .
До того ж, особою, яка подала апеляційну скаргу, не враховано відмінність понять зареєстроване місце проживання особи та фактичне місце її проживання.
Так, при визначені місця проживання правопорушника вирішального значення не буде мати реєстрація, оскільки законом не передбачено врахування цих обставин.
Частина 2 ст.276 КУпАП передбачає альтернативну підсудність справ за місцем проживання порушників без зазначення, що вказане місце проживання має бути саме зареєстрованим.
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання письмових пояснень ОСОБА_1 вказано місцем свого проживання будинок АДРЕСА_2 , і законодавець передбачив можливість розгляду такого виду справ за місцем проживання, а не реєстрації особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У даному випадку органом поліції визначено територіальну підсудність за Ленінським районним судом міста Миколаєва як органом, який уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, визначеним у відповідності з законом.
При цьому, у разі зазначення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, невірних даних про своє місце проживання може розцінюватися судом як бажання ухилитися від накладення адміністративного стягнення.
Стосовно розгляду справи за відсутністю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, то суд враховує той факт, що судом першої інстанції справа розглянута в межах строків, визначених ст.38 КУпАП, та з належним повідомлення водія за адресою, яка вказана у протоколі про адміністративне правопорушення. 
До того ж, апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у відсутність ОСОБА_1 , але процесуальні права останнього, в тому числі право на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.
Тому доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про порушення його процесуальних прав, з огляду на положення КУпАП, не є слушними.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що районний суд не викликав інших учасників ДТП в судове засідання, оскільки вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою та вказане не вплинуло на правильність висновків суду.
Оцінюючи доводи ОСОБА_1 щодо наявності підстав для закриття провадження у справі відповідно до ст.247 КУпАП, апеляційний суд виходить із наступного.
За правилами п.4 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.
Відповідно до ст.ст.17,18 КУпАП особа, яка діяла, зокрема в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Разом з тим, наявність стану крайньої необхідності особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, не доведена.
Інші посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не містять обставин, які не були б з`ясовані судом та могли б потягнути невірне вирішення справи, а за такого, не впливають на обґрунтовані висновки суду, щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, так як є фактичною переоцінкою по іншому доказів, які вже були досліджені та оцінені судом.
Істотних порушень суддею районного суду норм матеріального чи процесуального права, порушення принципів повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, порушення прав учасників судового розгляду, порушення положень КУпАП, Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі на які посилається особа, яка подала апеляційну скаргу, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено.
Таким чином оскаржувана постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід Держави в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                Т.В. Серебрякова