ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/10908/20                                                Головуючий І інстанції –
Провадження № 33/818/917/21                                        Шаренко С.Л.
Категорія: ст. 472 МК України                                        Доповідач – Кружиліна О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ                - Кружиліної О.А.
за участю секретаря                                - Михайлюка А.В.
представника Слобожанської митниці
Держмитслужби                                         - Тупікової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року у справі про порушення митних правил стосовно  ОСОБА_1 за статтею 472 МК України,- 

в с т а н о в и в :

09 лютого 2020 року головним державним інспектором відділу митного оформлення «Гоптівка» митного поста «Магістральний» Слобожанської митниці Держмитсужби складено протокол про порушення митних правил № 0202/80700/20 стосовно громадянина Росії ОСОБА_2  ( ОСОБА_3 ) за статтею 472 МК України.
Згідно з вказаним протоколом 09 лютого 2020 року, приблизно о 1030 год. в зону митного контролю МАПП «Готпівка» у напрямку руху з Російської Федерації до України смугою руху «піша хода» переміщувався громадянин Росії ОСОБА_2 .
Під час проведення усного декларування громадянин Росії ОСОБА_2 заявив, що не має товарів, переміщення яких через державний кордон України обмежено або заборонено, та заявив, що переміщує суму, яка не перевищує еквіваленту 10 000 євро.
Під час проведення митного контролю був присутній оперуповноважений ГВ БКОЗ УСБУ в Харківській області.
В ході проведення митного огляду ручної поклажі, що належала громадянину Росії ОСОБА_2 , було запропоновано пред`явить задекларовану валюту. Громадянин Росії ОСОБА_2 надав валютні цінності у вигляді банкнот доларів США, які в подальшому перерахунку склали 20 000 доларів США.
Таким чином, громадянин Росії ОСОБА_2 під час усного декларування заявив неповну суму коштів, яку переміщує, а також до органу доходів і зборів з приводу заповнення бланка декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2019 року № 203, не звертався.
Таким чином, громадянин Росії ОСОБА_2 не заявив за встановленою формою точні та достовірні відомості про товар, який підлягає обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених статтею 472 МК України. 
Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року визнано винним ОСОБА_1 в порушенні митних правил, передбачених статтею 472 МК України, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 221 214, 60 грн з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил, що знаходяться на зберіганні у касі Слобожанської митниці Держмитслужби, а саме: 9 000 доларів США.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн.
Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2020 року та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу порушення митних правил, передбачених статтею 472 МК України, або направити протокол про порушення митних правил на доопрацювання до Слобожанської митниці ДМС.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 мотивує тим, що постанова суддею прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
За обставинами події ОСОБА_1 зазначає, що 09 лютого 2020 року разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 прямували до м. Харкова з метою вильоту до м. Стамбул. Метою їхньої поїздки було відвідування сім`ї дочки ОСОБА_5 , оскільки у його онука Іси після народження виявили ряд хвороб, лікування яких вимагає значних фінансових витрат.
Він взяв з собою в поїздку всі свої заощадження, у розмірі 10 000 доларів США, його знайомий ОСОБА_4 також взяв із собою аналогічну суму.
Після оформлення виїзду з Російської Федерації, вони пішли пішки до прикордонного переходу, оскільки ОСОБА_4 почував себе недобре він пішов до вбиральні та віддав йому свої особисті речі, у тому числі грошові кошти в сумі 10 000 доларів США. 
Коли до нього підійшла черга до митного оформлення ОСОБА_4 не повернувся.
Під час митного оформлення він повідомив митникам, що має при собі грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, а також в правій кишені знаходяться ще 10 000 доларів США, які належать ОСОБА_4 .
Однак, митники на його пояснення не відреагували, завели його до окремого кабінету, де обшукали.
Посилається, що усі документи митниками складено українською мовою, яку він не розуміє та продиктували йому пояснення. На прохання надати перекладача повідомили, що у штаті митниці відсутній перекладач.
Вказує, що суддя не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_4 щодо належності йому грошових коштів в сумі 10 000 доларів США, не звернув уваги суддя й на його пояснення щодо незаконного складання протоколу про порушення митних правил.
Одночасно з апеляційною скаргою  ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження мотивована тим, що участь у розгляді справи він не приймав, копію оскаржуваної постанови отримав його захисник – адвокат Бірючинський Е.О. 15 лютого 2021 року
Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про поважність причин пропуску строку не спростовуються матеріалами справи, клопотання підлягає задоволенню.
Будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, в призначене судове засідання 29 вересня 2021 року ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Бірючинський Е.О. не з`явились, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, про причини неявки апеляційний суд не повідомили.
З врахуванням викладеного та виходячи з положень статей 500, 526 МК України, статті 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за наявними в матеріалах справи доказами.
Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника Слобожанської митниці Держмитслужби – Тупікової О.О., яка апеляційну скаргу не визнала, проти її задоволення заперечувала, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за порушення митних правил, передбачених статтею 472 МК України, суддя виходив з того, що факт вчинення ним адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи. Суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 472 МК України, а саме не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до частини 1 статті  486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. 
Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно із статтею 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Зазначені норми узгоджуються з нормами статей 245, 280 КУпАП.
Статтею 491 МК України визначено підстави для порушення справи про порушення митних правил. 
Відповідно до пунктів 1-3 частини 1 статті 491 МК України такими підставами є: безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині 1 статті 319 цього Кодексу; офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організації.
Відповідно до статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до них, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, висновком експерта та іншими документами.
Частиною 1 статті 366 МК України встановлено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.
Відповідно до частини 4 статті 366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.
Статтею 374 МК України встановлено умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України.
Частиною 1 статті 374 МК України передбачено, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Відповідальність за статтею 472 МК України настає за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Судовим розглядом встановлено, що 09 лютого 2020 року, приблизно о 1030 год., в зону митного контролю МАПП «Готпівка» у напрямку руху з Російської Федерації до України смугою руху «піша хода» переміщувався громадянин Росії ОСОБА_1 , який під час проведення усного декларування заявив, що не має товарів, переміщення яких через державний кордон України обмежено або заборонено, та заявив, що переміщує суму, яка не перевищує еквіваленту 10 000 євро.
В ході проведення митного огляду ручної поклажі, що належала громадянину Росії ОСОБА_1 , було виявлено валютні цінності у вигляді банкнот доларів США, які в подальшому перерахунку склали 20 000 доларів США.
Відповідно до курсу валют НБУ (1 євро – 27,0435) на 09 лютого 2020 року, 10 000 євро складає 270 435 грн (11002,51 доларів США). Тобто, сума яка перевищує встановлену частиною 1 статті 374 МК України складає приблизно 9 000 доларів США, що за курсом НБУ на 09 лютого 2020 року складає 221 214, 60 грн.
В письмових поясненнях, наданих ОСОБА_1 при складанні протоколу про порушення митних правил зазначено, що перетинаючи кордон України, при митному оформленні заявив про наявність у нього 10 000 доларів США, в результаті чого було виявлено ще 10 000 доларів США, які він не задекларував з підстав побоювання декларувати всю суму. 
Таким чином, ОСОБА_1 , перемішуючи грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США), що перевищує еквівалент 10 000 євро, чим вчинив порушення митних правил, передбачених статтею 472 МК України.
За вказаних обставин, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США належали його знайомому ОСОБА_4 , оскільки про ці обставини не знайшли свого обґрунтованого підтвердження.
Зібрані докази у справі про правопорушення митних правил апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 495 МК України.
Апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддею відповідно до статті 495 МК України, статті 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення та призначено стягнення в межах санкції статті 483 МК України, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення. Постанова суді відповідає вимогам статті 283 КУпАП, статті 527 МК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про порушення митних правил та інші документи складені українською мовою, яку він не розуміє, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки під час оформлення протоколу, ОСОБА_1 не вказував про необхідність надання йому перекладача.
При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені статтями 494, 498 МК України, про що останній розписався.
Разом з цим, апеляційний суд враховує, що відповідно до вимог частини 1 статті 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил під час розгляду справи про порушення митних правил у  митному органі або суді, крім іншого, мають право користуватися послугами перекладача.
Складання протоколу, оформлення матеріалів про порушення митних правил спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та не є розглядом справи відповідно до положень статей 522 МК України, 279 КУпАП. 
Відповідно, нормами статті 498 МК України не передбачено обов`язкової участі перекладача при складанні митним органом протоколу про порушення митних правил.
З огляду на викладене, апеляційним судом не встановлено підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 порушення митних правил.
На підставі вищевикладеного, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги  ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, та підстав для скасування постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2020 року.

Керуючись ст. ст. 458, 466, 467, 472, 486, 487, 489, 491, 495, 522, 527, 528, 531 МК України, ст. ст. 284, 294, 295 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження – задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                        О.А. Кружиліна