ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1480/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №692/334/21 Категорія: 311000000 	Чепурний О. П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
секретар Попова М.В.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – Центр дитячої та юнацької творчості Драбівської селищної ради;
особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центру дитячої та юнацької творчості Драбівської селищної ради про встановлення дати припинення трудових відносин та зміну дати звільнення,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що перебуваючи за основним місцем роботи на посаді начальника відділу освіти Драбівської РДА, працювала у відповідача на посаді керівника гуртка МАН районного Будинку дитячої творчості (викладацька діяльність в обсязі не більше 240 годин на рік) до січня 2021 року. В зв`язку з реорганізацією Драбівської РДА Драбівський районний Будинок дитячої творчості в січні 2021 року змінив свою назву на «Центр дитячої та юнацької творчості» та був переведений в підпорядкування Драбівської селищної ради. 
Позивачка вказує, що не писала заяву на переведення її на роботу до іншої установи, а в січні 2021 року подала заяву про звільнення її з роботи керівника гуртка «МАН». З наказом про звільнення вона не була ознайомлена. 
Зазначає, що 25 лютого 2021 року позивач була звільнена з основного місця роботи, а 26 лютого 2021 року стала на облік в Драбівський районний Центр зайнятості. 
17 березня 2021 року в Драбівській РФ Черкаського ОЦЗ позивач дізналася про трудові відносини з відповідачем. Звернувшись до відповідача, їй було повідомлено, що заяви про звільнення не збереглося та їй було запропоновано написати повторну заяву з 18 березня 2021 року. Того ж дня був виданий наказ про звільнення позивача. 
Позивачка вважає, що наказ від 18 березня 2021року №14-к виданий з порушенням вимог чинного законодавства, так як вона ніколи не працювала у вказаній установі за сумісництвом. Позивач також вважає, що датою звільнення повинна бути дата 25.02.2021 року, тобто дата звільнення з основного місця роботи.
З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила суд: скасувати наказ № 14-к від 18 березня 2021 року Центру дитячої та юнацької творчості Драбівської селищної ради про звільнення її як керівника гуртка за сумісництвом; вважати днем звільнення її з роботи керівника гуртка «МАН» Драбівського районного Будинку дитячої творчості день звільнення з основного місця роботи – начальника відділу освіти Драбівської районної державної адміністрації, тобто, 25 лютого 2021 року.
Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 27 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду обґрунтоване тим, що посилання позивачки на те, що вона подала заяву про звільнення її з посади в січні 2021 року на підставі  ст. 38 КЗпП України не може бути прийняте судом до уваги, оскільки позивач не надала жодного належного та допустимого доказу, який би підтвердив, що вона дійсно подавала заяву про звільнення в січні 2021 року. Також суд вказав, що позивачка не спростовує сам факт роботи за сумісництвом, а також прийняття її на цю роботу. На підставі наведеного суд прийшов до висновку про відсутність порушень при звільненні ОСОБА_1 з роботи.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просить суд скасувати рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 27 травня 2021 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
В апеляційній скарзі вказує, що вона відповідно до статті 25 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року, перебуваючи на посаді начальника відділу освіти Драбівської районної державної адміністрації, як особа, уповноважена на виконання функцій держави, не могла працювати за сумісництвом.
Вказує, що після звільнення з основного місця роботи 25 лютого 2021 року вона залишалась на посаді керівника гуртка МАН без наявних фактичних трудових відносин, на що вказує відсутність її особової справи у відповідача.
Зазначає, що у зв`язку із законодавчими обмеженнями, звільнення та призначення керівників державних установ щодо роботи за сумісництвом проводиться з врахуванням обмежень сумісництва на визначений термін. Строк дії трудового договору на посаді за сумісництвом не може перевищувати строк дії обмежень за основним місцем роботи.
Стверджує, що вона не була ознайомлена із фактом переведення (переміщення) з районного Будинку дитячої творчості, куди було написано заяву на призначення, у Центр дитячої та юнацької творчості, з якої позивач звільняється.
Вважає, що враховуючи відсутність фактичних трудових відносин з Центром дитячої та юнацької творчості Драбівської селищної ради, датою звільнення повинна бути дата переведення (перевіщення) з районного Будинку дитячої творчості у Центр дитячої та юнацької творчості Драбівської селищної ради.
Центр дитячої та юнацької творчості Драбівської селищної ради Черкаської області подав відзив на апеляційну скаргу та, вважаючи рішення суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши позивачку ОСОБА_1 , яка з`явилась в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Вказане рішення суду відповідає вказаним вимогам.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що 10 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до директора Драбівського районного будинку дитячої творчості ОСОБА_2 з проханням призначити її на посаду керівника гуртка МАН з педагогічним навантаженням 6 год. з 16 вересня 2019 року у вільний від основної роботи час.
Відповідно до наказу №27-к від 13 вересня 2019 року виданого Драбівським районним будинком дитячої творчості на підставі вищезазначеної заяви, призначено з 17 вересня 2019 року керівником гуртка «МАН» за сумісництвом ОСОБА_1 з педагогічним навантаженням 6 години.
18 березня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про звільнення її з посади керівника гуртка «МАН» з 18 березня 2021 року за власним бажанням. На підставі вищевказаної заяви Центром дитячої та юнацької творчості Драбівської селищної ради Черкаської області 18 березня 2021 року було винесено Наказ №14-к про звільнення керівника гуртка за сумісництвом ОСОБА_1 з 18 березня 2021 року.
Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Статтею 23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Згідно зі статтею 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
До роботи за сумісництвом застосовуються загальні положення Кодексу законів про працю.
Відповідно до статті 102-1 КЗпП України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.
Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України.
Робота за сумісництвом регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» та Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року № 43.
Постановою КМУ від 03 квітня 1993 року № 245 установлено, що робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час. 
Для роботи за сумісництвом згоди адміністрації за місцем основної роботи не потрібно. 
Обмеження на сумісництво можуть запроваджуватися керівниками державних підприємств, установ і організацій разом з профспілковими комітетами лише щодо працівників окремих професій та посад, зайнятих на важких роботах і на роботах із шкідливими або небезпечними умовами праці, додаткова робота яких може призвести до наслідків, що негативно позначаться на стані їхнього здоров`я та безпеці виробництва. Обмеження також поширюються на осіб, які не досягли 18 років, та вагітних жінок.
Крім працівників, яким законодавчими актами заборонено працювати за сумісництвом, не мають права працювати за сумісництвом також керівники державних підприємств, установ і організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (цехів, відділів, лабораторій тощо) та їхні заступники (за винятком наукової, викладацької, медичної і творчої діяльності).
Згідно з п. 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року № 43, звільнення з роботи за сумісництвом провадиться з підстав, передбачених законодавством.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо правомірного звільнення позивачки з роботи за сумісництвом з 18 березня 2021 року відповідно до поданої нею заяви.
Доказів подання заяви про звільнення з роботи у січні 2021 року ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
Посилання ОСОБА_1 на необхідність зміни дати її звільнення з посади керівника гуртка «МАН» з 18 березня 2021 року на 25 лютого 2021 року (дата звільнення з основного робочого місця) є безпідставними та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства про працю. Так, обов`язок роботодавця звільнити працівника за сумісництвом, у зв`язку зі звільненням його з основного місця роботи, не встановлено законом.
Твердження скаржниці, що вона, перебуваючи на посаді начальника відділу освіти Драбівської районної державної адміністрації, як особа, уповноважена на виконання функцій держави, не могла працювати за сумісництвом, не є предметом розгляду даної справи, оскільки ОСОБА_1 звернулася з позовом про скасування наказу про звільнення та зміну дати звільнення, а не прийняття на роботу.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що після звільнення з основного місця роботи 25 лютого 2021 року позивачка залишалась на посаді керівника гуртка МАН без наявних фактичних трудових відносин, на що вказує відсутність її особової справи у відповідача, також не є предметом розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 не оскаржувала правомірність її прийняття та перебування на вказаній посаді.
Посилання скаржниці на не ознайомлення її із фактом переведення (переміщення) з районного Будинку дитячої творчості, куди було написано заяву на призначення, у Центр дитячої та юнацької творчості, з якої позивач звільняється, та у зв`язку з цим зміну дати звільнення, є необґрунтованими. Так, реорганізація Будинку дитячої творчості Драбівської районної ради не відбувалась, а лише було змінено власника та назву на Центр дитячої та юнацької творчості. 
З огляду на викладене, судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, яке зміні чи скасуванню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та були предметом розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 27 травня 2021 року – без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 27 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді                                  

Повний текст постанови складений 07 жовтня 2021 року