ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/246/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року (суддя Боженко Н.В.) в адміністративній справі 
за позовом    ОСОБА_1     
до   Військової частини НОМЕР_1       
про визнання бездіяльності протиправною,   визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, –
в с т а н о в и в :
                              
                                 ОСОБА_1 у січні 2021 року звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку у день виключення зі списків особового складу військової частини; визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 03.03.2020 по дату набрання рішенням суду у даній справі законної сили.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку у день виключення зі списків особового складу військової частини. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 03.03.2020 по день фактичного розрахунку 25.11.2020. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
                              Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , з якої у 2020 році звільнений у запас.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.03.2020 № 49 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 02 березня 2020 року.
У зв`язку з не проведенням розрахунку у день звільнення в повному обсязі, ОСОБА_1 звертався з відповідним позов до суду.   
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року в адміністративній справі № 160/4809/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 21.07.2016 по 01.03.2018. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 21.07.2016 по 01.03.2018.
На виконання рішення суду Військовою частиною НОМЕР_1 25.11.2020 переведено на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3951,93 грн., що підтверджується випискою по надходженням на картковий рахунок ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 вважає, що дії Військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні є незаконними та такими, що суперечать вимогам трудового законодавства України, а відтак останній має право звернутися до суду з вимогами, пов`язаними із нарахуванням та стягненням заборгованості по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.  
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за характером спірних правовідносин даний спір є публічно-правовим з питань проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.
За приписами статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з роз`ясненнями Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 22.02.2012 у справі № 1-5/2012, перебіг строку для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач фактично розрахувався з позивачем 25.11.2020, отже строк на звернення до суду з урахуванням приписів статті 120 КАС України  має обраховуватися, починаючи з 26.11.2020 (з наступного дня після отримання відповідної виплати), та закінчується 26.12.2020. 
Натомість позивач звернувся до суду з даним позовом 05.01.2021, тобто з порушенням місячного строку звернення до суду. 
Відповідно до ч. 3  ст. 123 КАС України  якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Суд звертає увагу, що позивачем у позовній заяві не порушується питання про поновлення строку на звернення до суду. При цьому зміст позовної заяви та додані до неї документи не дають підстави дійти висновку, що строк звернення до суду з даним позовом пропущений з поважних причин. 
Пунктом 8 частини 1  статті 240 КАС України  визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та  четвертою  статті 123 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1  ст. 319 КАС України  судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно  статтями  238,  240  цього  Кодексу.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 319, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року в адміністративній справі № 160/246/21 скасувати.
Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з 16 листопада 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Повна постанова складена 16 листопада 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров