Ухвала 
 
22 листопада 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 697/2233/20
провадження № 61-13529св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до відокремленого структурного підрозділу «Канівський фаховий коледж культури і мистецтв Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини», третя особа - Управління Держпраці у Черкаській області, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою відокремленого структурного підрозділу «Канівський фаховий коледж культури і мистецтв Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини», яка підписана представником Потієнко Тетяною Миколаївною, на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2021року та постанову Черкаського апеляційного суду від 29 червня 2021 року,
ВСТАНОВИВ
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Канівського коледжу культури і мистецтва Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини - відокремлений структурний підрозділ університету, третя особа: Управління Держпраці у Черкаській області, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2021року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 29 червня 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ директора Канівського коледжу культури і мистецтв Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини - відокремлений структурний підрозділ університету від 26 червня 2020 року            № 16-к про звільнення ОСОБА_1 з посади викладача та концертмейстера за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді викладача та концертмейстера Канівського коледжу культури і мистецтв Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини - відокремлений структурний підрозділ університету, який перейменовано на Відокремлений структурний підрозділ «Канівський фаховий коледж культури і мистецтв Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини», з 29 червня 2020 року.
Стягнуто з Відокремленого структурного підрозділу «Канівський фаховий коледж культури і мистецтв Уманського державного педагогічного імені Павла Тичини» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 45340,80 грн.
Стягнути з ВСП «Канівський фаховий коледж культури і мистецтв Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1261,20 грн.
Стягнуто з ВСП «Канівський фаховий коледж культури і мистецтв Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Рішення суду в частині поновлення на роботі підлягає до негайного виконання.
У вересні 2021 року ВСП «Канівський фаховий коледж культури і мистецтв Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просять скасувати частково рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 29 червня 2021 року та змінити рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 15 360,00 грн. 
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 29 червня 2021 року залишити без змін. 
Ухвалою Верховного Суду від 04 жовтня 2021 року поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції. 
В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження: відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України.
У листопаді 2021 року матеріали цивільної справи № 697/2233/20 надійшли до Верховного Суду та 01 листопада 2021 року передані судді-доповідачу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
Керуючись статтями 33, 34, 126, 260, 400, 401 України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 до відокремленого структурного підрозділу «Канівський фаховий коледж культури і мистецтв Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини», третя особа - Управління Держпраці у Черкаській області, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, призначити до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у кількості п`яти суддів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному вебпорталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                             І. О. Дундар
                                                                     Н. О. Антоненко 
                                                                      М. М. Русинчук