Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.   
Доповідач -Луганська В.М. 

Справа № 428/7121/20
Провадження № 22-ц/810/892/21

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року                                                м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Луганської В.М.
суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.,
за участю секретаря: Кузьменко А.О.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 вересня 2021 року, ухвалене у складі судді Юзефовича І.О.,
у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання права власності на спадкове майно та зобов`язання виплатити недоотриману суму пенсії,

в с т а н о в и в:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання права власності на спадкове майно та зобов`язання виплатити недоотриману суму пенсії, в обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати – ОСОБА_2 , після смерті якої залишилась спадщину у вигляді недоотриманої пенсії за період з 01 серпня 2017 року по 31 жовтня 2019 року в розмірі 97741,35 грн.
За життя, ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». 
На неодноразові звернення позивача до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо виплати недоотриманої пенсії після померлої матері, позивач отримала відмову з посиланням на ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», відповідно до якої, суми пенсії, що підлягали виплаті пенміонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальник.
Позивач просила визнати протиправними дії відповідача в частині відмови у виплаті ОСОБА_1 недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з урахуванням збільшених позовних вимог, просила визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, а саме пенсію, яка була призначена, нарахована та належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була нею одержана за життя, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії, яка була призначена ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не була нею одержана за життя у розмірі 97741,35грн.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 квітня 2021 року замінено відповідача Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання права власності на спадкове майно та зобов`язання виплатити недоотриману суму пенсії, задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, а саме – пенсію, яка була призначена, нарахована та належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була нею одержана за життя.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії, яка була призначена ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була нею одержана за життя у розмірі 97741,35грн.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 977,41 грн. 

Не погодившись з вказаним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що для виплати недоодержаної пенсії необхідне дотримання 2-х умов: подання заяви про виплату недоотриманої пенсії померлого протягом 6 місяців після смерті пенсіонера; проживання разом із пенсіонером на день його смерті. 11 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про виплату недоодержаної пенсії ОСОБА_2 , тобто до спливу 6 місячного строку на звернення за недоодержаною пенсією померлого. Відповідач листом від 13.03.2020 №612-677/Ф-01/8-1200/20, відмовив у виплаті недоодержаної пенсії ОСОБА_2 , через відсутність факту сумісного проживання ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 . Зазначена відмова позивачем не оскаржувалась. Суд першої інстанції необгрунтовано посилався як на підставу задоволення позову на ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 91 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», оскільки ОСОБА_2 перебувала на обліку та отримувала пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», який є спеціальним законом, регулює та визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі. Безпідставним є посилання позивача на ст. 1227 ЦК України, оскільки пенсія, яка залишилася недоодержаною ОСОБА_2 за життя, відповідно до ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» не включається до складу спадщини. Відповідач вважає, що даний спір повинен був розглядатися в порядку адміністративного судовичинства, оскільки спір виник з публічно-правових відносин.

У судове засідання представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області не з`явився, про місце та час судового засідання повідомлений у визначеному законом порядку, в апеляційній скарзі просив розгляд справи проводити без участі представника.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 заперечували проти апеляційної скарги, просили рішення суду залишити без змін.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які повідомлені про місце та час судового засідання у визначеному законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але не виплаченої пенсії спадкодавця. Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги після смерті матері права на спадкування недоотриманої пенсії.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 у смт. Новосвітлівка Сорокинського району Луганської області. 
27 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Сєвєродонецького МНО Луганської області Фесенка О.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа №26/2020). 
Головним управлінням ПФУ в Луганській області було надано роз`яснення, що недоодержана пенсія ОСОБА_2 не включається до складу спадщини та звернення за нею повинно бути не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. 
З копій заяв ОСОБА_1 від 27 лютого 2020 року та від 11 березня 2020 року вбачається, що позивач зверталася до ГУ ПФУ в Луганській області з проханням виплатити недоодержану пенсію її матері ОСОБА_2 , у зв`язку із її смертю. Проте, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 13.03.2020 рокук №612-677/Ф-01/8-1200/20, відмовлено ОСОБА_1 у виплаті недоодержаної пенсії ОСОБА_2 , через відсутність факту сумісного проживання ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 (різні адреси реєстрації згідно паспорту та згідно з довідками ВПО). Повідомлено про те, що за наданими заявником документами неможливо встановити факт проживання разом з пенсіонером на день смерті. 
03 липня 2020 року на адвокатський запит ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області повідомлено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», знята з обліку у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сума не виплачених коштів за період з 01.08.2017р. по 31.10.2019р. складає 97741,35грн. 
Згідно за ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. 
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що позивач в порядку спадкування має право на отримання недоотриманої пенсії після померлої ОСОБА_2 та стягнення з відповідача недоотриманої пенсії в розмірі 97741,35 грн, такий висновок суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові ВС від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19.
Доводи скаржника про те, що даний спір виник з публічно-правових відносин і належить до юрисдикції адміністративних судів не заслуговує на увагу, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду, аналогічне твердження закріплене і в ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
У постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій. Заявлені вимоги позивача не стосуються оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання особою пенсійних виплат. Позивач мотивував позовну заяву порушенням його права власності спадкоємця на спадкове майно, а саме на недоотриману пенсію померлого батька. Предметом позовних вимог є визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на суму нарахованої але не отриманої спадкодавцем за життя суми пенсії, вказані вимоги є майновими, тому спір слід розглядати за правилами цивільного судочинства, а доводи апеляційної скарги про належність спору до юрисдикції адміністративного суду є необґрунтованими. Вказані висновки відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц, від 3 квітня 2019 року у справі № 808/1346/18 і від 26 червня 2019 року у справі № 284/252/17.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що апеляційним судом рішення суду першої інстанції залишено без змін, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст. 367, п.1 ч. 1 ст. 374, 375, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови 03 грудня 2021 року.

Головуючий                                                        В.М. Луганська

Судді                                                                В.А. Коновалова

М.В. Назарова