ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року 
м. Черкаси   

Справа № 707/214/20		
Провадження № 22-ц/821/1696/21		
категорія: на ухвалу  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І.,
суддів: Єльцова В. О., Карпенко О. В.
секретаря - Винник І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 27 липня 2021 року у справі за поданням начальника Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, у складі головуючого судді Суходольський О.М.,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року начальник Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)Романенко Р. П. звернувся в суд із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 .
Подання мотивовано тим, що у відділі ДВС відносно ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 65320300 з примусового виконання виконавчого листа № 707/214/20 від 10.03.2021, яким зобов`язано ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку S-1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зазначає, що 09 квітня 2021 року державним виконавцем було направлено вимогу державного виконавця боржнику ОСОБА_1 , за Вих. № 11834/3 з вимогою виконати рішення суду у строк передбачений законом. 
06 травня 2021 року, у зв`язку з початком примусового виконання виконавчого провадження № 65320300, державним виконавцем винесена постанова про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження для боржника ОСОБА_1 на суму 110,44 грн.
06 травня 2021 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 12000 грн.
01 червня 2021 та 26 липня 2021 року на адресу відділу надходили листи від Черкаської міської ради від 26.05.2021 за Вих. № 10109-01-21 та від 23.07.2021 за Вих. № 10109-01-21, якими повідомили, що ОСОБА_1 , не передавала ключі, будинок відпочинку S-1, за адресою: АДРЕСА_1 . Також стягувач додатково повідомив, що жодної заяви ОСОБА_1 щодо вирішення питання по виконанню рішення суду по справі № 707/214/20 не надходило.
На підставі зазначених листів 07.06.2021 та 30.06.2021 державним виконавцем винесено постанови про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у розмірах 1 700 грн та 3 400 грн, відповідно.
Зазначає, що державним виконавцем встановлено, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань покладених на нього судовим рішенням, тому начальник відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Романенко Роман просив вирішити питання про примусове проникнення (входження) до будинку відпочинку S-1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , з метою примусового виконання виконавчого листа № 707/214/20 від 10.03.2021 Черкаського районного суду Черкаської області та передачі будинку відпочинку S-1, стягувачу – Черкаській міській раді, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вищезазначеного виконавчого документа.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 27 липня 2021 року подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння задоволено.
Дозволено державному виконавцю Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), примусово проникнути (ввійти) до будинку відпочинку S-1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , з метою примусового виконання виконавчого листа № 707/214/20 від 10.03.2021.
Суд першої інстанції, встановивши, що рішення суду в частині зобов`язання ОСОБА_1 повернути майно Черкаській міській раді набрало законної сили і їй відомо про суть рішення, оскільки оскаржувала його в апеляційному порядку, знала про вчинення державним виконавцем відповідних дій та заходів, спрямованих на виконання судового рішення, однак остання не вчинила жодних дій для повернення Черкаській міській раді будинку відпочинку S-1, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 , дійшов висновку про наявність підстав для задоволення подання та надати державному виконавцю доступ для проникнення до будинку відпочинку, ключі від якого боржник добровільно не бажає надавати.
Вважаючи, що висновки викладені в ухвалі Черкаського районного суду Черкаської області від 27 липня 2021 року не відповідають фактичним обставинам справи, суперечать нормам матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.
Просила суд скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 27 липня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким у поданні начальника Черкаського районного ВДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Романенка Романа про примусове проникнення до житла чи іншого володіння відмовити.
Апеляційну скаргу мотивувало тим, що посилання державного виконавця на неможливість увійти до помешкання боржника не супроводжується доказами, що йому в цьому відмовлено або існування інших перешкод.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що державним виконавцем було належним чином повідомлено боржника про відкриття виконавчого провадження, а також докази намагання потрапити до вказаного приміщення. Крім того, подання розглянуте без участі державного чи приватного виконавця.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до п. 35 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, примусового проникнення до житла.
Частиною 2 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, розгляд даної справи проводиться з повідомленням учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Заволокіна О. О., представника Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) – Яворського О. М., переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. ч. 1 – 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судових рішень, відповідає приведеним вимогам закону.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16.10.2020 по цивільній справі № 707/214/20 зобов`язано ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку S-1, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 182-187).
Постановою Черкаського апеляційного суду від 23.02.2021 рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16.10.2020 залишено без змін (т. 3 а.с. 54- 65).
10.03.2021 Черкаським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист № 707/214/20 відносно ОСОБА_1 , яку зобов`язано повернути будинок відпочинку S-1, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 (т. 3 а.с. 77-78).
06.05.2021 головним державним виконавцем Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)Яворським О. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65320300, яка рекомендованим листом направлена 06.05.2021 ОСОБА_1 на адресу зазначену у виконавчому листі, а саме АДРЕСА_2 (т. 3 а.с. 79).
06.05.2021 головним державним виконавцем Яворським О. М. складено вимогу виконавця боржнику ОСОБА_1 , за Вих. № 11834/3 з вимогою виконати рішення суду, а саме повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку S-1, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 протягом 10 робочих днів (т.3 а.с. 82).
06.05.2021 року головним державним виконавцем Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яворським О. М. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 110,44 грн та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 12000 грн (т.3 а.с. 80-81).
Відповідно до листа міського голови Бондаренка А. В. від 26.05.2021, на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження №65320300 від 06.05.2021, Черкаській міській раді від ОСОБА_1 не передавався будинок відпочинку S-1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , та ключі від нього, а також не було надано до нього доступ (т.3 а.с. 83).
07.06.2021 головним державним виконавцем Яворським О. М. складено Акт державного виконавця, яким зафіксований факт невиконання ОСОБА_1 рішення суду щодо передачі власнику, Черкаській міській раді, будинку відпочинку S-1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 (т.3 а.с. 84).
07.06.2021 головним державним виконавцем Яворським О. М. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 грн на ОСОБА_1 . Постанова, направлена сторонам для відому (т. 3 а.с. 85).
23.06.2021 від секретаря Черкаської міської ради Тренкіна Ю. В. надійшло повідомлення, що станом на 22.07.2021 ОСОБА_1 не передавався будинок відпочинку S-1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , та ключі від нього, а також не було надано до нього доступ, у порядку виконання постанови про відкриття виконавчого провадження № 65320300 від 06.05.2021 (т.3 а.с. 86).
27.07.2021 головним державним виконавцем Яворським О. М. складено Акт державного виконавця, яким зафіксований факт невиконання ОСОБА_1 рішення суду щодо передачі власнику, Черкаській міській раді, будинку відпочинку S-1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначено, що від боржника на адресу відділу не надходили заяви/відомості про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання ,зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування або місцезнаходження (т.3 а.с. 84).
27.07.2021 начальником Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)направлено повідомлення до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області з приводу вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за умисне невиконання рішення суду (т.3 а.с. 88-90).
27.07.2021 головним державним виконавцем Яворським О. М. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 3400 грн на ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.
Виконання судового рішення є також сферою регулювання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції.
При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
На продовження і розвиток цієї конституційної норми ЦПК України містить положення про обов`язковість судових рішень. Так, відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1, п.п. 4, 13 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.
Відповідно до п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщення і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Статтею 63 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Зокрема, частинами 2 та 3 вказаної статті визначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
Статтею 439 ЦПК України встановлено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.
Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.
Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.
Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року під час розгляду справи № 757/41727/19-ц.
З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про набрання сили рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16.10.2020 по цивільній справі № 707/214/20, яким вирішено повернути нею спірне майно Черкаській міській раді, як власнику, адже вона його оскаржувала в апеляційному порядку і постановою Черкаського апеляційного суду від 23.02.2021 воно залишене без змін.
06.05.2021  ОСОБА_1 , на адресу зазначену у виконавчому листі, надсилалась рекомендованим листом постанова про відкриття виконавчого провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення. Факт не отримання боржником або не своєчасне отримання боржником, направлених приватним виконавцем процесуальних документів, не свідчить про неповідомлення боржника про початок примусового виконання рішення.
Після повідомлення боржника про початок примусового виконання рішення, державний виконавець вчинив низку дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду, зокрема направляв їй вимогу про виконання рішення суду, накладав штрафи, складав акти направив повідомлення про притягнення її до відповідальності за невиконання рішення суду 
Проте, ОСОБА_1 не виконувала в добровільному порядку рішення суду, не виконувала вимогу державного виконавця, не з`являлась до державного виконавця, не отримувала поштову кореспонденцію та не вчинила жодних інших дій щодо виконання рішення суду, про що були складені відповідні акти державного виконавця, а також направлено повідомлення до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області з приводу вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за умисне невиконання рішення суду.
Оскільки вчинені дії державного виконавця, направлені на виконання судового рішення, були неефективними, 27 липня 2021 року він звернувся в суд із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, а саме будинку відпочинку S-1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 з метою його передачі власнику – Черкаській міській раді.
Як зазначено у ст. 30 Конституції України, ст. 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. 
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз норм матеріального права та встановлених по справі обставин дає підстави зробити висновок, що державний виконавець виконував свої обов`язки відповідно до закону та в межах своїх повноважень.
       Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що державним виконавцем надано належні і допустимі докази про те, що ним виконано свої обов`язки відповідно до закону та в межах своїх повноважень, направлені на виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16.10.2020 по цивільній справі № 707/214/20, а боржником не вчинено належних дій для виконання вказаного рішення суду протягом тривалого часу, натомість не допущено приватного виконавця для вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням, а тому у суду наявні законні та обґрунтовані підстави для надання дозволу для примусового проникнення до житла боржника.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, обґрунтовано викладені в мотивувальній частині оскарженого судового рішення. 
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що суд першої інстанції постановив оскаржену ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 27 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 06 жовтня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. О. Єльцов

О. В. Карпенко