Постанова 
Іменем України 
 
10 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-711/11
провадження № 61-2975св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор»,
стягувач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,
боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фастлайн Капітал», відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції                     (м. Київ),
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року у складі судді Фролової І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Андрієнко А. М., Вербової І. М.,    Поліщук Н. В.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» (далі - ТОВ «ФК «Груп Фактор») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
Заява мотивована тим, що 08 січня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-711/11 на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі -                              ПАТ «КБ «Надра») заборгованості за кредитним договором у розмірі               7 244 678,75 грн та судового збору - 1 700,00 грн, витрат                                    на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 грн,                   а всього 7 246 498,75 грн.
25 лютого 2013 року Управлінням державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 36583865.
24 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фастлайн Капітал» (далі - ТОВ «Фастлайн Капітал») укладено договір № GL3N217255 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Фастлайн Капітал» набуло права вимоги                                 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у обсязі та на умовах,                          що належали стягувачу на момент укладення договору.
19 червня 2020 року між ТОВ «Фастлайн Капітал» та ТОВ «ФК «Груп Фактор» укладено договори № 16/П/РП/2008-840-01 та                                 № 38/П/РП/2008-840-1 про відступлення права вимоги. 
З урахуванням зазначеного, ТОВ «ФК «Груп Фактор» просило суд замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Груп Фактор».
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада                 2020 року заяву ТОВ «ФК «Груп Фактор» задоволено.
Замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні № 36583865 відкритому у відділі примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції                    (м. Київ) на виконання виконавчого листа № 2-711/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва з ПАТ «КБ «Надра»                  на ТОВ «ФК «Груп Фактор».
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що стягувач                               ПАТ «КБ «Надра» повинно бути замінено у виконавчому провадженні на ТОВ «ФК «Груп Фактор», оскільки ТОВ «ФК «Груп Фактор»                                            є правонаступником ПАТ «КБ «Надра», у зв`язку із тим, що йому було відступлено право вимоги за кредитним договором, укладеним між                       ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Суд першої інстанції вважав, що на підставі договорів купівлі-продажу прав вимоги саме цьому товариству на час розгляду справи судом належить право вимоги до боржників ОСОБА_1 та                       ОСОБА_2 за кредитними договорами.
Разом із цим, суд першої інстанції вважав, що та обставина,                                        що ТОВ «Фастлайн Капітал», яке набуло права вимоги на підставі договору від 24 квітня 2020 року № GL3N217255, укладеного між                    ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фастлайн Капітал», не зверталося до суду                    із заявою про заміну сторони у зобов`язанні, не може бути перешкодою     у заміні стягувача ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Груп Фактор», оскільки звернення до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні є правом сторони, а не її обов`язком. ТОВ «Фастлайн Капітал» своїм правом не скористалося, відступило його на підставі договору купівлі-продажу ТОВ «ФК «Груп Фактор», що не є перешкодою для заміни сторони виконавчого провадження на останнього правонаступника ТОВ «Груп Фактор».
Договори про відступлення прав вимоги не розірвано та не визнано недійсними, тому суд першої інстанції вважав, що ТОВ «ФК «Груп Фактор» на підставі діючих договорів набув право вимоги                               до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для заміни сторони             у виконавчому провадженні є правильними, підтверджуються наявними                   у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.
Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Суд апеляційної інстанції вважав, що заміна сторони виконавчого провадження з первісного кредитора ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Груп Фактор» будь-які права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,                         як боржників у виконавчому провадженні, не порушить.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2021 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив належним чином умови договору відступлення права вимоги                             за кредитними договорами, а суд апеляційної інстанції безпідставно,                  як вважав заявник, виходив із доведеності й обґрунтованості вимог щодо заміни сторони виконавчого провадження.
ОСОБА_1 зазначає, що він звертався із заявами про зупинення провадження у цій справі як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції, у зв`язку із тим, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувають справи, що мають суттєве значення та наслідок яких може вплинути на цю справу, зокрема: справа № 367/2709/20 за його позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: ПАТ «КБ «Надра», ТОВ «ФК «Фастлайн капітал», приватний нотаріус Київського міського окружного округу Швець Р. О., про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги за кредитними договорами, договорами іпотеки, скасування результатів торгів (аукціону) № UA-EA-2020-03-05-000017-b з продажу лоту GL3N217255, а також справа № 367/478/21 за його позовом                                    до ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої І. В.,                         ТОВ «Фастлайн Капітал» та ТОВ «ФК «Груп Фактор» про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги.
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2021 року було відкрито касаційне провадження у справі та витребувано справу № 2-711/11                       із Шевченківського районного суду м. Києва.
У квітні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2021 року справу № 2-711/11 призначено до розгляду.
Відзив на касаційну скаргу до суду не надійшов
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня                   2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва               від 09 лютого 2012 року, у справі № 2-711/11 за позовом                                     ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра» про визнання кредитного договору частково недійсним було задоволено первісний позов частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 та                        ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 244 678,75 грн та судовий збір -                  1 700,00 грн, витрати на ІТЗ розгляду справи - 120,00 грн, а всього                  7 246 498,75 грн. Зустрічний позов ОСОБА_1 до                                 ПАТ «КБ «Надра» про визнання кредитного договору частково недійсним залишено без задоволення.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня                 2012 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 30 вересня 2011 року                    за нововиявленими обставинами було залишено без розгляду.
25 лютого 2013 року Управлінням державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 36583865.
У межах виконавчого провадження № 36583865 27 грудня 2019 року видано постанову про передачу виконавчого документа № 2-711/11                  на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції                    (м. Київ).
24 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фастлайн Капітал» укладено договір № GL3N217255 про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О., відповідно до умов якого ТОВ «Фастлайн Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у обсязі                та на умовах, що належали стягувачу на момент укладення договору.
19 червня 2020 року між ТОВ «Фастлайн Капітал» та                                      ТОВ «ФК «Груп Фактор» укладено договори № 16/П/РП/2008-840-01 та                № 38/П/РП/2008-840-1 про відступлення права вимоги, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу                    Швець Р. О.
2.     Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор                           у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги),                     а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах,                        що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони                                        її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Аналогічні приписи містяться у частині п`ятій статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень                                  статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива                          з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні                       в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження                              (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва,                           є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке                   не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади                 і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право               на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі                             № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня                     2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18),                   від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження                  № 61-20171св18) та від 06 серпня 2020 року у справі № 2029/2-2180/11 (провадження № 61-4475св20).
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 вказано про те, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору,                           на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин,                     а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.
Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши                 їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достатності та взаємного зв`язку, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, встановивши, що                               ТОВ «ФК «Груп Фактор» набуло всіх прав кредитора за зобов`язаннями ОСОБА_1 за кредитним договором від 21 лютого 2007 року                  № 16/П/РП/2007-840 та ОСОБА_2 за договором поруки                          від 21 лютого 2007 року № 16/П/РП/2007-840, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Разом із цим, суд обґрунтовано вважав, що та обставина,                           що ТОВ «Фастлайн Капітал», яке набуло права вимоги на підставі договору від 24 квітня 2020 року № GL3N217255, укладеного                             між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фастлайн Капітал», не зверталося до суду із заявою про заміну сторони у зобов`язанні, не може бути перешкодою   у заміні стягувача ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Груп Фактор», оскільки звернення до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні є правом сторони, а не її обов`язком. ТОВ «Фастлайн Капітал» своїм правом не скористалося, відступило його на підставі договору купівлі-продажу ТОВ «ФК «Груп Фактор», що не є перешкодою для заміни сторони виконавчого провадження на останнього правонаступника ТОВ «Груп Фактор».
Ураховуючи те, що матеріали справи не містять відомостей про наявність судового рішення про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги від 24 квітня 2020 року та 19 червня                      2020 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно вважав, що ТОВ «ФК «Груп Фактор»                  на підставі чинних договорів набув право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Висновки судів попередніх інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.
Доводи касаційної скарги на законність судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій не впливають.
Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
Згідно зі частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального                                і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 406, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада              2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого          2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною                 та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                   Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
                                                                                                            О. М. Осіян
 
С. Ф. Хопта
 
В. В. Шипович