ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/8613/21 	Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/1170/21 	Доповідач - Дикун С.І.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Дикун С.І. 
суддів -  Парандюк Т. С., Храпак Н. М., 
з участю секретаря - Стецюк М.А. 
                                       представника відповідача ОСОБА_1 
                                       адвоката Дзюбана А.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/8613/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», ОСОБА_1 про стягнення шкоди, ухваленого суддею Позняк В.М., повний текст рішення виготовлено 10 вересня 2021 року, - 
                                       ВСТАНОВИВ:                
       У травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», ОСОБА_1 , про стягнення шкоди. 
       В обгрунтування вимог посилається на те, що 26 січня 2021 року о 14:00 в с. Озерна Тернопільського району Тернопільської області трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW 520 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_2 під його керуванням. Сторони, як учасники ДТП скористались правом, визначеним пунктом 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), у якому зазначена схема ДТП, прізвище водіїв, назви транспортних засобів та їх пошкодження, ОСОБА_1 визнав, що пригода сталася з його вини. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу BMW520 ОСОБА_1 , була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-117764677, страховик ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп». 
       07 квітня 2021 року він звернувся до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування на суму 42344,77 грн. згідно висновку експерта № 98/21 від 30.03.2021 із зазначенням банківських реквізитів. В його користь було здійснено страхове відшкодування в сумі 16696,82грн., що є недостатнім для відновлення автомобіля, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки ним понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, ніж отримана сума страхового відшкодування, тому просить стягнути невідшкодовану майнову шкоду в сумі 25647,97 гривень.         Крім того, вважає, що діями ОСОБА_1 йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання та спогади, тривога, при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга. Просить стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25647,97 гривень матеріальної шкоди та стягнути з ОСОБА_1 на його користь 10000 гривень моральної (немайнової) шкоди.
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 вересня 2021 року  позов задоволено частково.
       Стягнуто в користь ОСОБА_2 з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» 8156,95 грн. страхового відшкодування та 894,19 грн. судових витрат.
       Стягнуто в користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 14 691,02 матеріальної шкоди, 3000 гривень моральної шкоди завданих ДТП та 1939,11 грн. судових витрат.
       В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 вересня 2021 року про скасування рішення суду в частині позовних вимог про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди та ухвалення новового, яким в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вказане рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вказує на те, що відповідно до укладеного ним договору страхування обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-117764677, чинного на дату ДТП, страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, визначено в розмірі 130 000,00 грн. Тому після настання страхового випадку (ДТП) за участю забезпеченого транспортного засобу, саме у страховика виникло зобов`язання у межах ліміту страхової суми відшкодувати у встановленому порядку оцінену шкоду, заподіяну майну позивача.
Зазначає, що при ухваленні судом першої інстанції оскаржуваного рішення в частині стягнення із нього в користь позивача матеріальної шкоди, судом не застосовано правові норми, що підлягали застосуванню до спірних правовідносин .
Крім того, зазначає, що суд не врахував висновків Верховного Суду про застосування норм права, викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц., відповідно до якої зокрема, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик, який хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди .
Вважає, що позовні вимоги до нього про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, не підлягали до задоволення з тих підстав, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована на суму, що перевищувала розмір завданої потерпілому (позивачу) матеріальної шкоди. Однак, суд першої інстанції не застосував зазначені вище правові норми, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин.
Також посилається на те, що суд першої інстанції визнав встановленим факт завдання позивачу моральної (немайнової) шкоди внаслідок ДТП. Висновок суду є необгрунтованим, оскільки він не підтверджений та не доведений відповідними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Позивач у позовній заяві не навів жодних аргументованих доводів, в чому саме полягає завдана йому моральна шкода, а лише обмежився загальними фразами та поняттями. Окрім цього, позивач, як одну з підстав для вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зазначив той факт, що дорожньо-транспортна пригода позбавила його можливості подбати про вагітну дружину, яку необхідно було підвозити на консультації до лікаря, та як доказ надав обмінну карту про пологи, що відбулися 02.04.2021 року.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 вересня 2021 року - без змін. Вказує на те, що ОСОБА_1 оскаржує рішення неправомірно, оскільки сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання ним від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 16696.82 грн. 
Згідно висновку № 98/21 від 30 березня 2021 року судової автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку спричинених йому, як власнику транспортного засобу внаслідок ДТП, яке мало місце 26.01.2021 року станом на час ДТП ймовірно становить 27453,75 грн. Вартість відновлювального ремонту становить 42344,77 грн. Даний висновок не оскаржено сторонами справи та інформація що міститься у ньому не спростована.
       07.04.2021 року ним до ПАТ “Українська страхова компанія “Княжа вієнна іншуранс груп” була направлена заява про страхове відшкодування на суму 42344,77 грн. згідно висновку експерта № 98/21 від 30.03.2021 року. У його користь було здійснено страхове відшкодування в сумі 16696,82грн., що є недостатнім для відновлення автомобіля, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої виключно з вини відповідача ОСОБА_1 . Понесені витрати на ремонт пошкодженого автомобіля є значно більші , аніж отримана сума страхового відшкодування. 
На підставі вищенаведеного вважає, що суд правомірно стягнув в його користь матеріальну та моральну шкоду.
Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
       Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
       Ціна позову у цій справі становить 35647,97 грн., (25647,97 грн. — майнова шкода та 10000 грн. моральна шкода), що станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн. х 100 =227 000 грн.).
       З урахуванням конкретних обставин справи, суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (ч. 3 ст. 169 ЦПК України).
У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Дзюбан А.І. підтримав вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у нійдоводи.
Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились, заяв про відкладення розгляду справи не подали. 
Враховуючи наведене та вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Згідно із ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені всудовому засіданні.
       Рішення суду таким вимогам відповідає не в повній мірі. 
       Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди суд виходив з тих обставин, що страховик зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ та за мінусом франшизи 24853,75 грн. ОСОБА_1 добровільно перерахував ОСОБА_2 2800 грн. в тому числі 2600 грн. франшизи. Оскільки розміру страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди позивачу, різницю між фактичним розміром шкоди 42344,77 грн. і страховою виплатою 24853,75 та добровільно сплачено позивачем 2800 грн., що становить 14 691,02 грн. (42344,77-24853,75-2800) стягнути з відповідача ОСОБА_1 .
       Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
       Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Hyundai IX55 д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 12.02.2020 року.
Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 26.01.2021 року, в селі Озерна по вул.Богдана Хмельницького, 8, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW 520 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .. Винним в ДТП сторони визнали ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом BMW 520 та виїжджаючи з другорядної дороги не надав переваги в русі автомобілю Hyundai.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу BMW 520 ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-117764677 в Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну - 130000 гривень, розмір франшизи - 2600 грн. (а.с.84)
Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Hyundai іх55 3.0, державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яке мало місце 26.01.2021ТОВ «ЕАК «Фаворит» за замовленням страховика, вартість відновлювального ремонту КТЗ Hyundai іх55 3.0, державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яке мало місце 26.01.2021 року становить 29942,49 грн., вартість матеріального збитку після аварійного пошкодження станом на 05.02.2021 року дорівнює з урахуванням ПДВ але без урахуванням ВТВ 20620,32 грн.
Згідно висновку експерта №98/21 від 30 березня 2021 року судової авто товарознавчої експертизи судового експерта Мазура С.С. проведеного за заявою ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку спричинених власнику КТЗ Hyundai іх55 3.0, державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яке мало місце 26.01.2021 року станом на час ДТП ймовірно становить 27453,75 грн. Вартість відновлювального ремонту становить 42344,77 грн.
07 квітня 2021 року позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 42344,77 грн.
Згідно відповіді ПРАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» від 09 квітня 2021 року, страхова компанія повідомила ОСОБА_2 про те, що сума страхового відшкодування становить 16698,80 грн. згідно звіту №24788 від 15.03.2021 року TOB «ЕАК «Фаворит» яка буде перерахована на його рахунок.
Згідно квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 30.01.2021 року ОСОБА_1 перерахував на картковий рахунок ОСОБА_2 2800 гривень, в тому числі 2600 грн. - франшиза.
На час вчинення ДТП цивільна відповідальність транспортного засобу винуватця ДТП ОСОБА_1 була застрахована, ПРАТ «УСК Княжа вієнна іншуранс груп».
       Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). 
       Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       Згідно з абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
       У статтях 28, 29 зазначеного Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. 
       Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних прав у своїй постанові від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (п. 14), при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. 
       Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) викладений правовий висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди».
       Отже, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт).
       Аналіз матеріалів справи свідчить, що згідно із висновком експерта судової автотоварознавчої експертизи судового експерта Мазура С.С. від №98/21 від 30 березня 2021 року - вартість ремонтно-відновлювальних робіт “Ср”=10830 грн; - вартості необхідних для ремонту матеріалів “См”=10241,38 грн; - вартості нових складових, що підлягають заміні “Сс”=21271,89 грн, вартість відновлювального ремонту (з придбанням нових складових — запчастин для заміни) досліджуваного КТЗ Hyundai іх55 3.0, державний номерний знак НОМЕР_2 для усунення пошкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які виявлені на момент огляду визначається рівною Свр= 10830 +10241,38+ 21271,89=42344,77 грн; втрата товарної вартості (ВТВ) - 0,00 грн.
       Окрім того, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. 
       Згідно звіту №24788 від 15.03.2021 року TOB «ЕАК «Фаворит» на рахунок позивача перераховане страхове відшкодування від страховика у сумі 16696,80 грн.
       Отже, до стягнення підлягає 23047,97 грн. (42344,77-16696,80-2600) матеріальної шкоди в межах страхового ліміту полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-117764677 - 130000 грн. за мінусом франшизи 2600 грн саме із страховика, оскільки майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт), чого не встановлено у даній справі. Що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).
       Відповідно до положень п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
       Отже, рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про стягнення 23047,97 грн. із страхової компанії та відмови у стягненні матеріального збитку із ОСОБА_1 .
       Разом із тим, колегія погоджується щодо рішення суду в частині стягнення із відповідача ОСОБА_1 3000 грн. моральної шкоди на користь позивача.
       Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
       Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України).
       Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
       Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
       Враховуючи, що внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб позивача, що свідчить про перенесені останнім моральні страждання, оскільки позивач об`єктивно був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд дійшов обґрунтованого висновку, визначивши розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 3000 грн., що буде необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин.
       Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000 грн.
       Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
       У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
       Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.         Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.        
       Колегія суддів вважає, що порушень норм матеріального чи процесуального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_1 як винної в ДТП особи, на користь потерпілого ОСОБА_2 судом не допущено, підстави для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в цій частині в апеляційного суду відсутні. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених сум.
Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2021 року в частині вирішення позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з «Української страхової компанії «Княжа вієнна іншуранс груп» (ЄДРПОУ 24175269 вул.Глибоцька, 44 м.Київ, поштовий індекс 04050,) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 23047,97 грн. матеріальної шкоди. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 грн. моральної шкоди залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених сум.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2021 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.                                
Храпак Н.М.