Номер провадження: 33/813/1502/21
Номер справи місцевого суду: 947/20709/21 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2021 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Гасанової Л.Я.к.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 454 гривні.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 червня 2021 року серії ДПР18 №190578 18.06.2021 року о 23:45 год. в м. Одеса по вул. Краснова, біля будинку № 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «RENAULT», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, після чого відмовивсяя від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі.
Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що:
- матеріали справи не містять доказів того, що водій відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, або не погоджувався з результатами такого огляду, як і того, що мав ознаки наркотичного сп`яніння;
- при складанні протоколу працівниками поліції не було залучено двох свідків;
- наявні у матеріалах справи відеозаписи з нагрудної камери поліцейського не є належним доказом, оскільки не містять відомостей про вчинення ним правопорушення ;
- його не було відсторонено від керування транспортним засобом;
- поліцейськими йому права, передбачені ст.268 КУпАП, роз`яснено не було.
Судом апеляційної інстанції, з метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання КУпАПу щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, досліджено матеріали справи, виходячи з яких апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – залишити без змін, з огляду на наступні обставини.
Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на наркотичного сп`яніння повністю доведена та підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 19 червня 2021 року серії ДПР18 №190578, яким зафіксоване, що 18.06.2021 року о 23:45 год., в м. Одеса по вул. Краснова, біля будинку № 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «RENAULT», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, після чого відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі. Відповідний протокол ОСОБА_1 було підписано, жодних зауважень чи заперечень щодо змісту протоколу водієм не зазначено.;
- відеозаписом нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого 18.06.2021 року в м. Одеса по вул. Краснова, біля будинку № 1, працівниками поліції було зупинено автомобіль марки марки «RENAULT», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки працівниками поліції було виявлено, що ОСОБА_1 має ознаки наркотичного сп`яніння (зіниці, які не реагують на світло, почервоніння очей, тремтіння пальців рук), з огляду на що йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я від чого водій відмовився.
Зібрані у справі докази є достатніми та сумніви у їх достовірності відсутні.
Щодо посилань апелянта на те, що матеріали справи не містять доказів того, що водій відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, або не погоджувався з результатами такого огляду, як і того, що мав ознаки наркотичного сп`яніння, апеляційний суд зауважує, що відповідно до п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 09.11.2015 № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Тож, чинним законодавством не передбачено можливості проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, а відтак безпідставними є посилання апелянта на необхідність відмови водія від проходження такого огляду на місці зупинки для надання можливості поліцейськими запропонувати пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Щодо посилань апелянта на те, що поліцейськими не було залучено свідків для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд звертає увагу на зміст ч.2 ст.266 КУпАП якою визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, апеляційний суд вважає фіксування поліцейськими факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, є таким, що відповідає законодавчо встановленим до нього вимогам, з огляду на наявність у справі відеозаписів нагрудної камери поліцейських, у яких зафіксовано відповідні обставини. 
Щодо зауважень представника апелянта про те, що наявний у справі відеозапис нагрудних камер поліцейських не свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 чт. 130 КУпАП, апеляційний суд зазначає, що сам факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, яку було зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення від 19 червня 2021 року серії ДПР18 №190578, вважається подією адміністративного правопорушення та тягне за собою відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.
Посилання ж апелянта на відсутність у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння є безпідставними та такими, що до уваги апеляційним судом не приймаються, з огляду на відмову водія від проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я, що як вже було зазначено вище, є самою подією адміністративного правопорушення та тягне за собою відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи про те, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення водія від керування та передачі керування транспортним засобом іншій уповноваженій особі, як це зазначено в ст. 266 КУпАП, на переконання суду не впливають на оцінку факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому наведені з цього приводу твердження до уваги не приймаються.
Доводи апелянта щодо інших порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , також не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення, оскільки ці порушення не є такими, які могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а також спростовуються іншими належними, достовірними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Суддя враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29. 06. 2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо відсутності вини, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП. 
Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                                І.А. Артеменко