Ухвала
Іменем України
16 листопада 2021 року 
м. Київ
            
справа № 755/2775/21
провадження № 61-17589ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., 
Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на дії/бездіяльність старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної Ірини Олександрівни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інна Петрівна,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернулося до суду із вищевказаною скаргою, в якій посилаючись на протиправність дій старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О., просив:
-       визнати бездіяльність державного виконавця Очеретяної І. О., що полягає у неповерненні виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у відповідності до вимог частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»;
-       визнати неправомірними дії державного виконавця Очеретяної І. О., що полягають у відкритті виконавчого провадження № 63027657 на підставі виконавчого листа від 13 жовтня 2017 року;
-       визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Очеретяної І. О. від 15 вересня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63027657;
-       визнати бездіяльність державного виконавця Очеретяної І. О., що полягає у неприйнятті рішення про повернення виконавчого документа стягувача у відповідності до вимог пункту 6 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;
-       визнати незаконною та скасувати вимогу державного виконавця Очеретяної О. І., прийняту в межах ВП № 63027657 від 09 грудня 
2020 року;
-       визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Очеретяної І. О. від 20 січня 2021 року про закінчення виконавчого провадження;
-       визнати незаконним та протиправним повідомлення за вихідним 
№ 4899 від 20 січня 2021 року державного виконавця Очеретяної І. О. про притягнення боржника до кримінальної відповідальності;
-       зобов`язати державного виконавця Очеретяну І. О. відкликати повідомлення за вихідним № 4899 від 20 січня 2021 року про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.
 
В обґрунтування скарги зазначав, що державний виконавець допустив бездіяльність, що полягає у неповерненні виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки виконавчий лист стягувачем подано з пропуском строку на його пред`явлення до виконання. За таких обставин дії державного виконавця, що полягають у відкритті виконавчого провадження є неправомірними, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 15 вересня  2020 року є протиправною та підлягає скасуванню. Також вказувало, що державний виконавець допустив бездіяльність, що полягає у неповерненні виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 6 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє визначене виконавчим листом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі. Незважаючи на повідомлення державному виконавцю про відсутність майна, вказаного у виконавчому документі, останній почав активно вчиняти дії з виконання рішення суду. Вважав, що наслідком неправомірних дій старшого державного виконавця Очеретяної І. О., вчинених після незаконного відкриття виконавчого провадження та не вчинення дій щодо закінчення виконавчого провадження, є незаконність всіх подальших дій та неправомірність рішень прийнятих в межах виконавчого провадження, в тому числі прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження з підстав умисного невиконання рішення суду та складення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України.
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2021 року скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна» залишено без розгляду в частині:
 
- визнання бездіяльність старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О., що полягає у неповерненні виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у відповідності до вимог частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»;
- визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О., що полягають у відкритті виконавчого провадження 
№ 753027657 на підставі виконавчого листа від 13 жовтня 2017 року виданого на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2017 року у справі № 755/2240/17;
- визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. від 15 вересня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63027657 на підставі виконавчого листа від 13 жовтня 
2017 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва на підставі рішення № 755/2240/17 від 17 серпня 2017 року;
- визнання бездіяльності старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О., що полягає у неприйнятті рішення про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до вимог пункту 6 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;
- визнання незаконною та скасування вимоги старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. прийняту в межах № 63027657 від 09 грудня 
2020 року.
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2021 року скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна», суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяна І. О., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко І. П., на дії/бездіяльність старшого державного виконавця залишено без задоволення в частині вимог про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Очеретяної І. О. від 20 січня 2021 року про закінчення виконавчого провадження; визнання незаконним та протиправним повідомлення за вихідним № 4899 від 20 січня 2021 року державного виконавця Очеретяної І. О. про притягнення боржника до кримінальної відповідальності та зобов`язання державного виконавця Очеретяну І. О. відкликати повідомлення за вихідним № 4899 від 20 січня 2021 року про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року про залишення без задоволення скарги - залишено без змін.
 
Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що в ході виконавчого провадження державним виконавцем в межах своїх повноважень вжито заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на виконання рішення суду.  
 
28 жовтня 2021 року ТОВ «Порше Лізинг Україна», засобами поштового зв`язку, направило на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення в частині залишення скарги без задоволення і в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення скарги.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій допущено ряд порушень, які стали підставою для відмови у задоволенні скарги, оскільки суди не правильно оцінили подані докази, не повно з`ясували обставини справи.  
 
Крім того заявник вказує, що виконавче провадження було відкрито з порушенням строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
Також заявник зазначає, що державний виконавець допустив бездіяльність, оскільки йому було відомо про відчуження спірного автомобіля, а тому виконавчий документ мав бути повернутий стягувачу на підставі пункту 6 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. 
 
Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 1291 Конституції України).
 
Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судами норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Судами встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 серпня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 19 грудня 2017 року, позов ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та вилучення транспортного засобу, який був предметом лізингу задоволено.
 
Зі змісту резолютивної частини рішення Дніпровського районного суду 
міста Києва від 17 серпня 2017 року вбачається, що у ТОВ «Порше Лізинг Україна» вилучено транспортний засіб, який був предметом лізингу, та зобов`язано передати ОСОБА_1 .
 
Отже, з резолютивної частини рішення вбачається, що рішення ухвалено на користь ОСОБА_1 немайнового характеру і воно не може бути виконано без особистої участі боржника - ТОВ «Порше Лізинг Україна».
 
На виконання вищевказаного рішення, 13 жовтня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/2240/17.
 
На примусовому виконанні у Дніпровському ВДВС у м. Києві перебував виконавчий лист Дніпровського районного суду міста Києва від 13 жовтня 
2017 року, виданий на виконання рішення цього ж суду від 17 серпня 2017 року про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 13 січня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І. П., зареєстрований в реєстрі за № 12, про повернення лізингоодержувачем - ОСОБА_1 на користь лізингодавця - ТОВ «Порше Лізинг Україна» об`єкту лізингу - автомобіля марки «SEAT», модель 
«IBIZA 1.4 І», тип - Універсал-В, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1 , рік випуску 2013, колір сірий, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 230 371,23 грн, що був переданий в користування на підставі Договору про фінансовий лізинг № 00008400 від 27 серпня 
2013 року; вилучення у ТОВ «Порше Лізинг Україна» предмет лізингу -автомобіля марки «SEAT», модель «IBIZA 1.4 І», тип - Універсал-В, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1 , рік випуску 2013, колір сірий, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та передання цього транспортного засобу ОСОБА_1 
 
15 вересня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63027657 з примусового виконання виконавчого листа № 755/2240/17 від 13 жовтня 2017 року, копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам виконавчого провадження.
 
09 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Очеретяною І. О., з метою своєчасного і повному обсязі виконання рішення суду, винесена вимога, відповідно до якої ТОВ «Порше Лізинг Україна» повинно було передати предмет лізингу - автомобіль марки «SEAT», модель «IBIZA 1.4 І», тип - Універсал-В, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1 , рік випуску 2013, колір сірий, державний реєстраційний номер - НОМЕР_2   ОСОБА_1 .
 
Матеріали справи не містять доказів виконання ТОВ «Порше Лізинг Україна» вищевказаної вимоги державного виконавця від 09 грудня 2020 року.
 
09 грудня 2020 року державним виконавцем при перевірці виконання боржником рішення суду винесено постанову про накладення штрафу на ТОВ «Порше Лізинг Україна» в розмірі 5 100,00 грн, яку направлено на адресу боржника та зобов`язано останнього виконати рішення протягом десяти робочих днів. Доказів виконання рішення суду боржником державному виконавцю не надано.
 
Також, 20 січня 2021 року державним виконавцем при перевірці виконання боржником рішення суду винесено постанову про накладення штрафу на ТОВ «Порше Лізинг Україна» в розмірі 10 200,00 грн та зобов`язано останнього виконати рішення протягом десяти робочих днів.
 
20 січня 2021 року старшим державним виконавцем Очеретяною І. О. начальнику Дніпровського УП ГУНП в м. Києві направлено повідомлення про притягнення ТОВ «Порше Лізинг Україна» до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України.
 
В цей же день, 20 січня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63027657 на підставі пункту 11 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Порядок примусового виконання судового рішення за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх виконання викладено в статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».  
 
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
 
Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
 
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
 
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
 
Отже, після вжиття вказаних дій, у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, та надіслання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
 
В системному тлумаченні статтей 36 та 63 Закону України «Про виконавче провадження» прийняття державним виконавцем рішення про повернення виконавчого листа чи про повідомлення про вчинення злочину залежить від причини не виконання рішення суду в цілому, а не від наявності чи відсутності у боржника майна, визначеного у виконавчому документі.
 
За нормами Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного, повного виконання рішення, у зв`язку з чим, наділений повноваженнями щодо повідомлення правоохоронних органів щодо притягнення боржника до відповідальності.
 
Отже, правильним є висновки судів попередніх інстанцій, що державний виконавець здійснив всі необхідні дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», для примусового виконання рішення суду немайнового характеру, яке не може бути виконано без особистої участі боржника.
 
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).
 
Встановивши, що державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні скарги ТОВ «Порше Лізинг Україна».
 
Доводи касаційної скарги ТОВ «Порше Лізинг Україна» про те, що дії державного виконавця під час виконання виконавчого листа є неправомірними не заслуговують на увагу, оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». 
 
З урахуванням того, що наведені в касаційній скарзі інші доводи аналогічні доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог статей 367, 368 ЦПК України перевірив їх та обґрунтовано спростував, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника.
 
Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень. 
 
Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).
 
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на дії/бездіяльність старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної Ірини Олександрівни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інна Петрівна.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         В. М. Ігнатенко
 
                                                                                                                      С. О. Карпенко
 
                                                                                                                      В. А. Стрільчук