Справа № 466/5722/20                                Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є. 
Провадження № 22-ц/811/1696/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справуза апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення  Шевченківського районного суду м. Львова  від 09 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,
ВСТАНОВИЛА:
30.07.2020 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким   проводити стягнення аліментів з відповідачки на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, щомісячно, в розмірі 3000 грн, до завершення навчання, а саме до липня 2023 року.
Свої вимоги мотивує тим, що перебував з відповідачкою ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, ОСОБА_3 . Шлюб розірвано за рішенням суду 27.06.2012. Після розлучення син залишився проживати з матір`ю, однак в 2016 року переїхав до позивача. По даний час вони мешкають разом по АДРЕСА_1 та син перебуває на утриманні батька. ІНФОРМАЦІЯ_2 син досяг повноліття і на даний час навчається на 3 курсі денної форми навчання відділення автоматизації та комп`ютерно-інтегрованих технологій УВСП - Технічний коледж Національного університету «Львівська політехніка». Навчання триватиме до червня 2021 року.Позивачу важко самостійно утримувати повнолітнього ОСОБА_5 на час його навчання, відповідачка його не забезпечує, відмовляється надавати будь-яку допомогу, в тому числі і матеріальну. Зважаючи на викладене, змушений звернутись до суду із заявленими вимогами.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова  від 09 квітня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,   аліменти на період його навчання в Технічному коледжі Національного університету « Львівська політехніка» у розмірі 2000 ( двох тисяч ) грн. щомісячно,   але не довше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.
Допущено негайне   виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.
В решті вимог відмовлено за безпідставністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь   держави 908   грн судового збору.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що при вирішенні даної справи судом не з`ясовувалось і не бралось до уваги, наскільки в даний час відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину. Вважає. що відомості щодо місця постійного проживання сина сторін не були належним чином з`ясовані судом при вирішенні даного спору. В ході розгляду даної справи не було з`ясовано, що з боку сина були місце звернення, а з боку відповідача мале місце відмови надання додаткової допомоги у зв`язку з навчанням. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.
Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам повністю відповідає.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199,  200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Сімейний Кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.
Як встановлено матеріалами справи, сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1999 року, який розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 27.06.2012 (а.с.10).
У шлюбі в подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є повнолітній.
Згідно довідки № 141 від 11.02.2020 , останній є студентом 3 курсу денної форми навчання відділення автоматизації та комп`ютерно-інтегрованих технологій УВСП - Технічний коледж Національного університету «Львівська політехніка», закінчує навчання у червні 2021 року(а.с.8).
Як встановлено судом першої інстанції, повнолітній ОСОБА_5 проживає з батьком у АДРЕСА_1 . Даний факт стверджується поясненнями позивача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні першої інстанції.
Вказана обставина стверджується Актом № 159 ЛКП «Тополя» від 28.09.2016, Актом № 105 ЛКП «Тополя» від 05.07.2017  та Актом ОСББ «Мазепи 19» від 05.03.2020.
Таким чином спростовується доводи апелянта про те, що син проживає разом з нею. 
Відсутність реєстрації за адресою проживання, на думку суду, не може бути доказом того, що він не проживає з батьком.
Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинна довести продовження навчання сина, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.
Під час розгляду справи було встановлено, що повнолітній син сторін продовжує навчання на денній формі навчання, потребує матеріальної допомоги, а мати – ОСОБА_1 , має можливість таку допомогу надавати, оскільки  є працездатною особою,працює, має на праві власності об`єкти нерухомості.
Апелянт не довела неможливісті сплачувати аліменти, у визначеному судом розмірі. 
За таких обставин суд першої інстанції, прийшов до правильних висновків про часткове задоволення позову, визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, та вирішив стягувати з відповідача в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на період його навчання в Технічному коледжі Національного університету «Львівська політехніка», в розмірі 2000 грн щомісячно,   але не довше ніж до досягнення сином 23-х річного віку. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду відповідачем не надано.
Докази щодо отримання  грошових надходжень на банківську карту   ОСОБА_3  подані представником  відповідача до суду апеляційної інстанції не беруться до уваги, оскільки відповідно до ч.3 ст. 365 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а таких доказів до клопотання долучено не було.
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст..6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням зазначеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
       Рішення Шевченківського районного суду м. Львова  від 09 квітня 2021 року залишити без змін. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено:06.10.2021.

Головуючий 
       
Судді