ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/8259/18                                                                  Головуючий у 1 інстанції: Маруліна Л.О.
                                                                           Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 грудня 2021 року                                                                                         м. Київ
    Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Костюк Л.О.
                                                                 Лічевецького І.О.
За участю секретаря                               Мельник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Київспецтранс" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Київспецтранс" (далі - ПрАТ "Київспецтранс") звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0249301209 від 27.04.2018 року.  
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0249301209 від 27.04.2018 року.                
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що перевіркою встановлено, що сума податкового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб (КВК 18010500), визначена податковою декларацією з плати за землю за 2017 рік №9299621741 від 09.03.2018 ПрАТ "Київспецтранс" є нижчою, ніж визначена за результатами камеральної перевірки на загальну суму 591 426,35грн.
25 листопада 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Приватного акціонерного товариства "Київспецтранс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
29 листопада 2021 року через систему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції від відповідача Головного управління Державної податкової служби у м. Києві надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, в якому посилається на те, що 29.11.2021 року відбувається процес переміщення працівників Управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у м. Києві та матеріальної бази на іншу адресу, що унеможливлює забезпечити участь представника відповідача до завершення процесу переміщення. 
29 листопада 2021 року розгляд справи було відкладено.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Київспецтранс" внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і присвоєно ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 02772037. Місцезнаходженням Товариства згідно відомостей з Єдиного державного реєстру є: 04208, м. Київ, проспект Правди, буд. 85.
Комунальним підприємством «Київський інститут земельних відносин» видано наступні довідки:
-  від 06.03.2017 року № 500, де розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки (код ділянки 90:019:001)   площею 4444,02 кв.м. станом на 2016 рік становить 3869879,60 грн.
- від 06.03.2017 року № 505, де розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки (код ділянки 79:096:001) площею 24012,90 кв.м. станом на 2016 рік становить 11369983,47 грн.
- від 06.03.2017 року № 506, де розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки (код ділянки 79:128:028) площею 4987,22 кв.м.  станом на 2016 рік становить 2122872,59 грн.
Також, Комунальним підприємством «Київський інститут земельних відносин» видано довідку від 06.03.2017 року № 507, де розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки (код ділянки 79:096:002)   площею 92201,45 кв.м. станом на 2016 рік становить 57 831 228,56 грн.
Відповідно до довідки КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» № Ю-28776/2017 про розмір нормативної грошової оцінки (НГО) земельної ділянки (код ділянки 79:096:0001) № 20511 від 13.03.2017 року,   нормативна грошова оцінка земельної ділянки (24012,90 кв.м.), що розташована за адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна, 94-96, складає 24080284,66 грн.                                                                                                     
Згідно довідки КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» № Ю-28777/2017 про розмір нормативної грошової оцінки (НГО) земельної ділянки (79:096:0002) № 20512 від 13.03.2017 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (92201,45 кв.м.), що розташована за адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна, 94-96, складає 147936295,07 грн.
У відповідності до довідки КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» № Ю-28880/2017 про розмір нормативної грошової оцінки (НГО) земельної ділянки (79:128:0028) № 20519 від 14.03.2017 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (4987,22 кв.м.), що розташована за адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна, 186, складає 4897343,60 грн.
Також, у вищевказаних довідках зазначено, що розмір ставки земельного податку, у відповідності до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 за №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» (зі змінами), становить 3% від нормативно грошової оцінки.
ПрАТ «Київспецтранс» подало до ДПІ у Голосіївському ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), звітна, за 2017 рік від 20.02.2017.
Відповідно до декларації від 20 лютого 2017 року, ПрАТ «Київспецтранс» вказано річну суму земельного податку (до сплати) у сумі 1804024,68 грн.
Державною фіскальною службою України прийнято та зареєстровано вищезазначену декларацію, що підтверджується квитанцією № 2 від 20.02.2017 року, реєстраційний номер документу №9024526781.
ПрАТ «Київспецтранс» 27 лютого 2018 року подано до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік, згідно якої, податкові зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб на 2017 рік було скориговано до суми 5307 420,94 грн.
Державною фіскальною службою України прийнято та зареєстровано вищезазначену декларацію, що підтверджується квитанцією № 2 від 27.02.2018 року, реєстраційний номер документу №9299329654.
09 березня 2018 року ПрАТ «Київспецтранс» подано до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік, згідно якої, податкові зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб на 2017 рік було скориговано до суми 4715991,33 грн.
Державною фіскальною службою України прийнято та зареєстровано вищезазначену декларацію, що підтверджується квитанцією № 2 від 09.03.2018 року, реєстраційний номер документу №9299621741.
Державною фіскальною службою України надано ПрАТ «Київспецтранс» індивідуальну податкову консультацію від 15 березня 2018 року №1036/6/99-99-12-02-03-15/ІПК, у якій зазначається, що використання земельних ділянок без набуття належних прав є порушенням права власника, наприклад, громади, на отримання економічної вигоди від володіння таким об`єктом майна. При цьому, контролюючий орган виходив з того, що за відомостями довідки №Ю-31386/2017 про розмір нормативної грошової оцінки, виданої Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації 11.07.2017, ділянка не ідентифікована за категорією землі та цільовим призначенням, а також закладом не надано інформацію про вжиття ним заходів щодо формування ділянки під таким майном як об`єкту цивільних прав у порядку, визначеному ст.79-1 Земельного кодексу України.
Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві проведено камеральну перевірку уточнюючої податкової декларації ПрАТ «Київспецтранс» з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік ПрАТ «Київспецтранс», за результатами якої складено Акт перевірки № 225/26-15-12-09-19/02772037 від 06.04.2018.
Перевіркою встановлено, що сума податкового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб зазначена ПрАТ «Київспецтранс» за 2017 року в уточнюючій податковій декларації за 2017 рік з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний номер 9299621741 від 09.03.2018, є нижча ніж визначено за результатами камеральної перевірки, у зв`язку з чим, ПрАТ «Київспецтранс» збільшено суму, що за результатами податкового періоду січень - березень 2017 року підлягає сплаті платником податку до бюджету у розмірі 591426 грн. 35 коп.
Також, Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві було складено Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс», код з питань податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 01.12.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017» № 311/26-15-14-01-02/2772037 від 07.05.2018 року. Відповідно до Акту № 311/26-15-14-01-02/2772037 від 07.05.2018 року серед іншого, перевіркою повноти визначення орендної плати за землю не встановлено її заниження або завищення.
На підставі висновків Акта перевірки № 225/26-15-12-09-19/02772037 від 06.04.2018 Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №0249301209 від 27.04.2018, яким ПрАТ «Київспецтранс» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на суму 591426,35 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 147856,59 грн.
Не погоджуючись із  податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За правилами пункту 36.1 статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України, земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Відповідно до підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України, платниками земельного податку є землекористувачі.
Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
За визначенням пункту 271.1 статті 271 ПК України, базою оподаткування є:
- нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;
- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Положеннями частини 1 пункту 286.1 статті 286 ПК України встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
За загальним правилом, закріпленим у частині першій пункту 287.1 статті 287 ПК України, датою виникнення податкового обов`язку із справляння плати за землю власниками землі та землекористувачами є день виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У відповідності до пункту 287.6 статті 287 ПК України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.
У частинах 1-2 статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Отже, у розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.6 статті 287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.
Колегія суддів зазначає, що Податковим кодексом України встановлено принцип платності користування землею, який реалізується у двох формах: земельний податок, який сплачується власниками земельних ділянок, а також, постійними користувачами земельних ділянок державної або комунальної власності; орендна плата, яка справляється на умовах договору оренди за надані у строкове користування земельні ділянки державної або комунальної власності.
Як вбачається з матеріалів справи, 09 березня 2018 року ПрАТ «Київспецтранс» подано до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік, згідно якої, податкові зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб на 2017 рік було скориговано до суми 4 715 991,33 грн. (а.с. 63-66).
Державною фіскальною службою України прийнято та зареєстровано вищезазначену декларацію, що підтверджується квитанцією № 2 від 09 березня 2018 року, реєстраційний номер документу №9299621741 (а.с. 67).
Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві проведено камеральну перевірку уточнюючої податкової декларації ПрАТ «Київспецтранс» з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік ПрАТ «Київспецтранс», за результатами якої складено Акт перевірки № 225/26-15-12-09-19/02772037 від 06 квітня 2018 року (а.с. 73-77).
Так, камеральною перевіркою встановлено, що сума податкового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб (КБК 18010500), визначена за результатами подання уточнюючої податкової декларації з плати за землю за 2017 рік № 9299621741 від 09.03.2018 ПрАТ «Київспецтранс», є нижча ніж визначена за результатами камеральної перевірки на загальну суму 591426 грн. 35 коп.
На підставі висновків вищевказаного Акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №0249301209 від 27.04.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на суму 591426,35 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 147856,59 грн. (а.с. 20).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пункт 5.6  Положення про плату за землю в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629, не відповідає вимогам Податкового кодексу України, оскільки, Податковим кодексом України  не встановлено податок за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі, у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які, або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено.
Також, суд першої інстанції вказав, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року у справі №826/10434/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року, зокрема, визнано незаконним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили пункт 5.6 «Положення про плату за землю в місті Києві», яке є додатком 3 до Рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» в редакції Рішення Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629».
Колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
На переконання контролюючого органу, при обчисленні розміру земельного податку мала б враховуватись ставка, визначена пунктом 5.6 пункту 5 (пункт 5.4 пункту 5 - у 2017 році) Положення про плату за землю в м. Києві, яке є додатком 3 до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві».
Відповідно до пункту 5.6 пункту 5 Положення про плату за землю в м. Києві (в редакції, чинній впродовж 2016 року), плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено (крім комунальної власності), встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 5.3 - 5.5 цього Положення.
Згідно підпункту 1.1 пункту 1 рішення Київської міської ради від 23 лютого 2017 року № 1005/2009 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві», до Положення про плату за землю в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923) внесено зміни шляхом виключення пунктів 5.4 та 5.5. У зв`язку з цим пункт 5.6 став пунктом 5.4.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року у справі № 826/10434/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року, зокрема, визнано незаконним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили пункт 5.6 Положення про плату за землю в місті Києві, яке є додатком 3 до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві», в редакції рішення Київської міської ради від 28 січня 2015 року № 58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629».
Колегія суддів вважає, що внесені у лютому 2017 року зміни до Положення про плату за землю в м. Києві не впливають на зміст пункту 5.6 вказаного Положення та не спростовують висновків рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року по справі № 826/10434/16 в частині незаконності встановлення міською радою саме ставки податку у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено (крім комунальної власності).
Отже, пункт 5.6 (пункт 5.4 у редакції 2017 року) Положення про плату за землю в м. Києві втратив чинність з 27 червня 2017 року, і саме з цього періоду його застосування для визначення зобов`язання із земельного податку є протиправним.
Разом з тим, як було вищезазначено, використання землі в Україні є платним незалежно від обставин оформлення прав на неї відповідно до вимог чинного законодавства.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 серпня 2020 року у справі №826/13307/18 зазначив, що  «…визнання незаконним пункту 5.6 (5.4 - в редакції 2017 року) Положення про плату за землю в м. Києві не звільняє позивача від обов`язку із справляння земельного податку, як і не наділяє правом із визначення ставки такого податку на власний розсуд».
Таким чином, вирішуючи питання щодо ставки земельного податку, яка мала б бути застосована позивачем при поданні відповідних декларацій із плати за землю у випадку скасування пункту 5.6 (5.4 - в редакції 2017 року) Положення про плату за землю в м. Києві, колегія суддів зазначає наступне.
Приписами п. 5.1 Положення про плату за землю в м. Києві передбачено, що ставка за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено та які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб та у постійному користуванні юридичних осіб державної та комунальної форми власності, коло яких визначено статтею 92 Земельного кодексу України, встановлюється в розмірі 1 відотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 5.3 та 5.4 (5.6 - в редакції 2016 року) цього Положення.
Водночас, пункт 5.2 Положення про плату за землю в м. Києві встановлює, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, які перебувають у постійному користуванні юридичних осіб (крім державної та комунальної власності), встановлюється в розмірі 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 5.3 та 5.4 (5.6 - в редакції 2016 року) цього Положення.
Таким чином, орган місцевого самоврядування на виконання покладених на нього пунктом 12.4 статті 12 ПК України повноважень диференціював ставки податку в межах, встановлених пунктом 274.1 статті 274 ПК України, в залежності від платника такого податку.
Так, юридичні особи державної та комунальної форми власності та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, сплачують земельний податок за ставкою 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, натомість, інші юридичні особи, в постійному користуванні яких перебувають відповідні земельні ділянки, сплачують земельний податок за ставкою 3%.
Пунктом 1 частини 2 статті 55 Господарського кодексу України визначено, що господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.
Статтею 63 Господарського кодексу України передбачено, що залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів: 
- приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб`єкта господарювання (юридичної особи); 
- підприємство, що діє на основі колективної власності (підприємство колективної власності); 
- комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади; 
- державне підприємство, що діє на основі державної власності; підприємство, засноване на змішаній формі власності (на базі об`єднання майна різних форм власності); 
- спільне комунальне підприємство, що діє на договірних засадах спільного фінансування (утримання) відповідними територіальними громадами - суб`єктами співробітництва.
Згідно частини другої статті 22 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.
Матеріали справи свідчать, що, відповідно до пункту 9.2 Статуту Приватного акціонерного товариства "Київспецтранс", затвердженого Позачерговими загальними зборами акціонерів 26.05.2017 р., Товариство є юридичною особою приватного права, підприємницьким товариством та господарським товариством, відповідно до законодавства України, і здійснює свою діяльність на комерційній основі (а.с. 21-26).
З огляду на зазначене, оскільки, Приватне акціонерне товариство "Київспецтранс" не відноситься до державної чи комунальної форми власності, колегія суддів вважає, що при сплаті земельного податку розповсюджуються положення пункту 5.2 Положення про плату за землю у м. Києві, а саме ставка податку встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки незалежно від того, чи оформлено право користування землею належним чином.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 03 серпня 2020 року у справі №826/13307/18.
Водночас, як вбачається з уточнюючої податкової декларації з плати за землю за 2017 рік, поданої позивачем 09 березня 2018 року, ПрАТ «Київспецтранс» при визначенні суми податкового зобов`язання з плати за землю за 2017 рік помилково не було застосовано ставку податку у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про правомірність прийнятого Головним управлінням ДПС у м. Києві податкового повідомлення-рішення №0249301209 від 27  квітня 2018 року,   а тому, у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Київспецтранс" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення слід відмовити.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Колегія суддів приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Судова колегія, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Крім того, у рішеннях ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №   30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Київспецтранс".
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року скасувати та прийняти нове рішення.
У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Київспецтранс" відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                 Вівдиченко Т.Р.
          
Судді                                                                                             Костюк Л.О.
                                                                                                  
                                                                                                      Лічевецький І.О.

            Повний текст постанови виготовлено 09.12.2021 р.