КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
Справа №752/2479/21                                   Головуючий у 1 інстанції: Ольшевська І.О.
Провадження №22-ц/824/10260/2021          Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
02 листопада 2021 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді                                       Гаращенка Д.Р.
суддів                                                       Рубан С.М., Сушко Л.П.,
за участю секретаря                                    Стеблиненко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року відкрито провадження в справі.
У травні 2021 року ОСОБА_1 подав клопотання про забезпечення доказів, в якій просив:
-  провести звірку електронних доказів - текстових повідомлень з чату між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 04 березня 2021 року в додатку Vіber та паперових копій даних доказів;
-  провести звірку електронних доказів - текстових повідомлень з чату між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з поздоровленнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 один одного зі святами та паперових копій даних доказів;
-  вжити заходів забезпечення доказів, а саме: електронних доказів - текстових повідомлень з чату між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 04 березня 2021 року та з поздоровленнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 один одного зі святами шляхом накладення на ОСОБА_2 заборони видалення та/або зміни змісту електронного доказу.
У мотивування вимог посилався на те, що 04 березня 2021 року між  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбулася розмова шляхом обміну текстовими повідомленнями в додатку Vіber. Факт даної розмови, а також її зміст підтвердить обставини, на які відповідач посилався у відзиві на позовну заяву, зокрема: перебування позивача за кордоном; наявність конфлікту між відповідачем та доньками позивача; перебування позивача під впливом третіх осіб, які впливаючи на її особисті рішення та дії, унеможливлюють нормальну комунікацію та досягнення порозуміння.
Крім того, важливість даного доказу обумовлена також новими обставинами, які містить чат між позивачем та відповідачем - вимоги щодо виїзду та передачі ключів від квартири спільного проживання позивача та відповідача третій особі Віті Батірюсу.
Оскільки ОСОБА_2 має доступ до електронного доказу та можливість в будь-який момент видалити його, доцільно вжити заходів забезпечення доказів шляхом заборони вчинення певних дій, попередньо провівши звірку тексту електронного доказу (у телефонівідповідача) та наданої його паперової копії.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким клопотання про забезпечення доказів задовольнити.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що у клопотанні він прямо вказує на вірогідність знищення доказу шляхом видалення електронного доказу із чату між позивачем та відповідачем. Отже, суд першої інстанції необґрунтовано посилався на те, що ОСОБА_1 не доведено ймовірності знищення електронних доказів.
Зазначає, що заявник вільний у виборі способів забезпечення і при їх виборі спирається виключно на ефективність захисту свого інтересу. 
Посилається на те, що обраний ним спосіб забезпечення шляхом накладення на позивача обов`язку утриматися від видалення електронних доказів дозволить зберегти відповідні оригінали доказів як підставу  вимог та заперечень ОСОБА_1 ; звірка електронних доказів та їх паперових копій є єдиним способом забезпечити можливість ОСОБА_1 посилатися на відповідні докази у випадку знищення оригіналів електронних доказів позивачем.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу. 
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не встановлено, а заявником у заяві не зазначено достатніх підстав щодо необхідності забезпечення доказів, а також те, що дані докази можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції погоджується, виходячи з наступного.
За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України основою цивільного процесу є принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених Цивільним процесуальним кодексом.
Оскільки отримання позитивного судового рішення залежить від обсягу наданих належних, достовірних та допустимих доказів, законодавець, з метою сприяння сторонам в поданні відповідного доказу, передбачив механізм доказування сторонами своїх вимог або заперечень за допомогою певних процесуальних дій.
Згідно із ст. 76 ЦПК України під доказами розуміються будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.2-4 ст. 77 ЦПК України).
Таким чином, докази, які збираються судом і подаються до суду (письмові докази), повинні стосуватися предмету і підстав позову.
У заяві про забезпечення доказів ОСОБА_1 зазначає, що докази, які він просить забезпечити на підставі ст. 116 ЦПК України, спростовують неправдиві заяви представника позивача, що ОСОБА_1 не вітає ОСОБА_2 святами, а також підтверджують вимоги ОСОБА_2 щодо виїзду та передачі ключів від квартири спільного проживання позивача та відповідача третій особі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. 
Згідно із ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів обов`язково зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.
Аналізуючи наведені положення ЦПК України насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Тобто, забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18 та у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявником у заяві не зазначено достатніх підстав щодо необхідності забезпечення доказів, а також не наведено об`єктивних фактів, які б доводили, що дані докази можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні заяви про забезпечення доказів.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права і правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з наведеним суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 08 листопада 2021 року.
 
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко

Судді                                                                                     С.М. Рубан

                                                                                                Л.П. Сушко