Ухвала
16 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 227/3813/17
провадження № 51-5295ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 04 серпня 2021 року щодо ОСОБА_4 , 
встановив:
Прокурорзвернувся до суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення щодо виправданого ОСОБА_4 .
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що  її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність 
чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 КПК. 
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є  підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги та є судом права, а не факту, а тому невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що в касаційній скарзі зазначає прокурор, обґрунтовуючи недотримання судом першої інстанції приписів статей 370, 373 КПК, не є предметом перегляду судом касаційної інстанції. 
В касаційній скарзі міститься вимога про скасування оскаржених судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, підстави до чого визначені положеннями ст. 415 КПК, натомість, у змісті касаційної скарги відсутні посилання на такі порушення вимог кримінального процесуального закону судами попередніх інстанцій.
Прокурор зазначає про неправильну оцінку судом першої інстанції ряду доказів у  кримінальному провадженні, а також про недотримання апеляційним судом приписів ст. 404 КПК стосовно перевірки доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення щодо допустимості цих доказів та надання їм іншої оцінки. 
Разом з тим, стверджуючи про наявність в діях ОСОБА_4 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, прокурор не ставить під сумнів висновки апеляційного суду, який погодився з місцевим судом щодо недопустимості окремих доказів, водночас не обґрунтовує своїх вимог в аспекті достатності допустимих доказів для доведення винуватості виправданого з урахуванням тієї оцінки судами доказів, що  надала підстави до висновку про визнання недоведеною винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі – КК). 
Посилаючись на порушення правил оцінки показань свідка, інвентаризаційного опису, ксерокопій гарантійного листа, інвентарних карток обліку баків для сміття та контейнерів-сіток, контейнерів під скло з кришкою, не указує, які порушення правил оцінки доказів, визначені КПК, були допущені судами попередніх інстанцій.
Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і  встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк для усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів із дня її отримання. 
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                              ОСОБА_3