П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 р.	м. Одеса	Справа № 420/13898/21	
                                                                                                                  
                                                                                                                          Головуючий в І інстанції: Завальнюк І.В.
                                                                                   Дата та місце ухвалення рішення: 15.09.2021 р. м. Одеса
          
                  П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                                 судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                   судді – Стас Л.В.
                                                                   судді – Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня              2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обчислення і виплати пенсії з 01.04.2019 року з обмеженням максимального розміру; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати обчислення і виплату пенсії (з урахуванням встановлених підвищень, надбавок, доплат до пенсії) з 01.04.2019 року, виходячи з 83% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, виплатити різницю у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії за період з 01.04.2019 року по день проведення обчислення без обмеження її максимальним розміром.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 83% від відповідних сум грошового забезпечення до 80% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.04.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 83% від відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01.04.2019 року із врахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05.03.2019 року 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату не отриманих ОСОБА_1 сум підвищення пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії з 05.03.2019 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у задоволенні позовної заяви щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати обчислення і виплату пенсії (з урахуванням встановлених підвищень, надбавок, доплат до пенсії) з 01.04.2019 року, виходячи з 83% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, виплатити різницю у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії за період з 01.04.2019 року по день проведення обчислення без обмеження її максимальним розміром та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у цій частині, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачу з 18.11.2010 року була призначена пенсія за вислугу років з розрахунку 83% грошового забезпечення. 
При цьому, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року по справі № 420/6735/20, яке набрало законної сили 25.09.2020 року, встановлено, що на підставі пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у 2018 році здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 року у розмірі 70% від суми грошового забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року по справі                 № 420/6735/20, яке набрало законної сили 25.09.2020 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.01.2018 року пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням основного розміру пенсії 83% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум.
Також, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 року по справі № 420/483/21 (набрало законної сили 30.04.2021 року згідно даних ЄДРСР) визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 83% до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з 83% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01.01.2018 року із врахуванням раніше виплачених сум.
З матеріалів справи також вбачається, що з 22.05.2018 року позивачу призначено пенсію по інвалідності з розрахунку 80% від грошового забезпечення у сумі 11100 грн. та виплату підвищення до пенсії відповідачем здійснено поетапно, зокрема, протягом 2019 року у розмірі 75%. 
Крім того, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 року по справі № 420/483/21 (набрало законної сили 30.04.2021 року згідно даних ЄДРСР) визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах та на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії № 222/4/164/239/763 від 09.11.2020 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2019 року пенсії з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах та на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії № 222/4/164/239/763 від 09.11.2020 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 з урахуванням раніше проведених виплат. 
Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.07.2021 року, з 01.04.2019 року позивачу проведено перерахунок пенсії у розмірі 80% грошового забезпечення, що передбачено статтею 21 Закону України від 09.04.1992 року                     № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням оновленої довідки, виданої Військовою частиною НОМЕР_1                                       від 09.11.2020 року № 222/4/164/239/763. 
Також, у вказаному листі відповідач зазначив, що пенсія позивача перерахована з обмеженням її максимального розміру - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії максимальним розміром, позивач звернувся до суду.
При цьому, позивач вважає, що з 01.04.2019 року його пенсія по інвалідності має бути перерахована з розрахунку 83% грошового забезпечення без обмеження її максимального розміру та у розмірі 100% суми підвищення.
Вирішуючи справу та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу призначено пенсію по інвалідності, розмір якої на момент призначення, згідно з розрахунку вислуги років, встановлено виходячи з основного розміру 83% грошового забезпечення, а при перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі Постанови КМУ № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.
Також, суд першої інстанції визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 05.03.2019 року 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2018 року, посилаючись на те, що норми Закону № 2262-XII не передбачають можливості розстрочення виплати сум підвищення до перерахованих пенсій у зменшеному розмірі, а наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати «порядок перерахунку пенсії» не є тотожним праву встановлювати «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії». 
Поряд з цим, вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України від 08.07.2011 року № 3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Суд першої інстанції зазначив, що починаючи з 01.11.2020 року внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний.
Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону України від 08.07.2011 року № 3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», суд першої інстанції дійшов висновку, що до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Суд першої інстанції вказав на те, що зазначені положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та частини третьої статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому, обов`язкові для застосування.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що перерахунок і виплата пенсії позивачу із застосуванням обмеження граничного розміру пенсії є законними і обґрунтованими та не призвели до зменшення розміру пенсії останнього, яку він отримував до цього. 
При цьому, доходячи вказаного висновку, суд першої інстанції послався на постанову Верховного Суду у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 24 червня 2020 року по справі № 580/234/19.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи справу, з огляду на викладене. 
Так, вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу призначено пенсію по інвалідності, розмір якої на момент призначення, згідно з розрахунку вислуги років, встановлено виходячи з основного розміру 83% грошового забезпечення.
Також, суд першої інстанції послався на відсутність підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії згідно частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка застосовується саме при призначенні пенсії
Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам справи, згідно яких з 22.05.2018 року позивачу призначено пенсію по інвалідності (2 група інвалідності) з розрахунку 80% від грошового забезпечення на підставі ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно якої пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку); б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).
Колегія суддів зазначає, що при призначенні позивачу пенсії по інвалідності та при здійсненні перерахунку пенсії відповідач не керувався положеннями статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на яку посилається суд першої інстанції, оскільки ця стаття визначає розміри пенсій за вислугу років, а не по інвалідності. 
Також, колегія суддів наголошує, що позивач не оскаржував рішення відповідача про призначення йому пенсії по інвалідності з розрахунку 80% від грошового забезпечення.
Так само у даній справі позивач не просив визнати протиправними дії/рішення відповідача щодо перерахунку пенсії по інвалідності з розрахунку 80% від грошового забезпечення.
Позивач у даній справі лише просив визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати йому пенсії з 01.04.2019 року з обмеженням її максимальним розміром.
За таких обставин, враховуючи, що з 22.05.2018 року позивачу призначено пенсію по інвалідності з розрахунку 80% від грошового забезпечення, позивач не оскаржував рішення відповідача про призначення йому пенсії по інвалідності з розрахунку 80% від грошового забезпечення, а так само у даній справі позивач не просив визнати протиправними дії/рішення відповідача щодо перерахунку пенсії по інвалідності з розрахунку 80% від грошового забезпечення, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції на підставі положень статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що визначають розміри пенсій за вислугу років, а не по інвалідності, не було підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії з 83% від відповідних сум грошового забезпечення до 80% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.04.2019 року, а також зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок пенсії позивачу, виходячи з 83% від відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01.04.2019 року із врахуванням раніше виплачених сум.
При цьому, доходячи вказаних висновків, колегія суддів враховує, що у судових справах №№ 420/6735/20, 420/483/21 в частині відсоткового розміру пенсії позивача, вирішувалось питання щодо пенсії за вислугу років з 01.01.2018 року, однак, з 22.05.2018 року позивачу призначено пенсію по інвалідності, тому, відповідно висновки судів у вказаних справах не мають преюдиційного значення для розгляду даної справи. 
Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у даній справі помилково визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 05.03.2019 року 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2018 року, та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату не отриманих позивачу сум підвищення пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії з 05.03.2019 року, оскільки таких вимог позивачем не заявлялось.
Колегія суддів зазначає, що позивач взагалі не оскаржує у даній справі питання щодо виплати йому пенсії з розрахунку грошового забезпечення, визначеного станом на                   01.01.2018 року.
Предметом розгляду даної справи є питання щодо перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії № 222/4/164/239/763 від 09.11.2020 року.
При цьому, колегія суддів також звертає увагу на те, що позивач у даній справі лише просив визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати йому пенсії з 01.04.2019 року з обмеженням її максимальним розміром, та дії щодо виплати пенсії за цей період з урахуванням часткової суми підвищення пенсії позивач не оскаржував.
Водночас, позивач, не оскаржуючи дії щодо виплати пенсії за цей період з урахуванням часткової суми підвищення пенсії, просив здійснити йому виплату пенсії з 01.04.2019 року, з урахуванням 100% підвищення пенсії. 
Однак, доказів щодо виплати пенсії позивачу з 01.04.2019 року з урахуванням часткової суми підвищення пенсії останнім не надано та в матеріалах справи такі докази не містяться.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01.04.2019 року з урахуванням 100% підвищення пенсії відсутні, оскільки позивач в позовній заяві не посилається на порушення своїх прав у цій частині та доказів щодо порушення його прав, здійснення виплати пенсії із зменшенням суми підвищення пенсії останнім не надано.
Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні вимог позивача щодо перерахунку пенсії з 01.04.2019 року без обмеження максимального розміру пенсії, з огляду на викладене.  
Відповідно до ст.ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (редакція                        від 19.06.2011 року, підстава - 2857-VI) пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. 
Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право  на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності 01.10.2011 року, у статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, частину п`яту викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність». 
Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності 01.01.2016 року) у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» частину п`яту статті 43 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».
Верховний Суд України звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення другого речення частини п`ятої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами у взаємозв`язку з пунктом 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, пунктом 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.
У рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 Конституційним Судом України зазначено, що відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу I Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей» від 12 квітня 2016 року № 1080-VIII статтю 43 Закону № 2262 після частини третьої доповнено двома новими частинами, у зв`язку з чим частина п`ята цієї статті стала частиною сьомою без змін у змісті, що не перешкоджає проведенню її перевірки на відповідність Конституції України (конституційність).
Так, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII внесені зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та у ч. 7 ст. 43 слова і цифри «у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня                    2017 року».
Проте, на момент набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, а саме станом на                 01.01.2017 року, ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до якої вносилися вказані зміни, була визнана 20.12.2016 року Конституційним Судом України неконституційною, а тому повністю втратила чинність, отже зазначені зміни не можуть створювати будь-яких правових наслідків.
Набуття чинності з 1 січня 2017 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII не викликає автоматичного відновлення дії ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII.
Отже, положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 20.12.2016 року є такими, що втратили чинність.
Це означає, що стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачає положень про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Таким чином, відповідач, при перерахунку пенсії позивачу з 01.04.2019 року, помилково застосував обмеження максимального розміру пенсії, як вказано у листі від 20.07.2021 року, на підставі статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Також, відмовляючи у задоволенні позову щодо перерахунку пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, суд першої інстанції помилково послався на положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» та висновки Верховного Суду від 24 червня                 2020 року у справі № 580/234/19 щодо вирішення підстав для перерахунку пенсії за вислугу років, як працівнику льотного складу, призначену відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, оскільки у даній справі пенсія позивачу призначена згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно, Закон України «Про пенсійне забезпечення» та висновки, наведені у вказаній постанові ВС, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Натомість, правова позиція суду апеляційної інстанції у даній справі цілком відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, викладеним, зокрема, у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі                        № 127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі № 522/3093/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 348/190/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 815/357/18, від 16 квітня 2020 року у справі № 620/1285/19, від 30 жовтня 2020 року у справі № 522/16881/17.
На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині протиправності дій відповідача щодо обмеження перерахованої позивачу пенсії максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
З огляду на вищевикладене у сукупності, згідно ст. 317 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову. 
Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01.04.2019 року перерахованої ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 30.11.2021 р.

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        Л.В. Стас  

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька