ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем України

25 листопада 2021 року
м. Харків

справа № 638/14328/20
провадження № 22-ц/818/3391/21; № 22-ц/818/3392/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Котелевець А.В.,
суддів – Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,
за участю секретаря – Гришиної А.О.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Карташова Світлана Іванівна,
представники – Розумна Оксана Олександрівна, ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 – представника ОСОБА_1 на ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2021 року в складі судді Грищенко І.О.,

у с т а н о в и в :

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» (далі – ТОВ «Кей Колект»), ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Карташова Світлана Іванівна, про визнання недійсним договору купівлі – продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 23 вересня 2020 року між ТОВ «Кей Колект» та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. за реєстровим № 1314.
Позов мотивовано тим, що 01 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (далі – АКІБ «Укрсиббанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі – АТ «Укрсиббанк»), та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. за реєстровим № 4820, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .
Вказаний іпотечний договір було укладено для забезпечення виконання зобов`язань за договорами про надання споживчого кредиту № 11034669000 від 01 вересня 2006 року та № 11034675000 від 01 вересня 2006 року, укладеними між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є АТ «Укрсиббанк».
12 грудня 2011 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей Колект» укладено договір про відступлення прав вимоги та договір факторингу, згідно з умовами яких, банк передав товариству право вимоги за договором споживчого кредиту № 11034669000 від 01 вересня 2006 року та договором іпотеки від 01 вересня 2006 року.
23 вересня 2020 року між ТОВ «Кей Колект» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі – продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. за реєстровим № 1314, предметом якого є іпотечна квартира АДРЕСА_1 .
Зазначає, що вказаний договір купівлі – продажу посвідчено нотаріусом з порушенням норм Закону України «Про іпотеку» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а отже є недійсним та підлягає скасуванню.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; встановлення заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти будь – які реєстраційні дії щодо відчуження зазначеного нерухомого майна; заборони будь – яким третім особам, у тому числі ТОВ «Кей Колект» і ОСОБА_2 вчиняти будь – які дії щодо проникнення до вказаної квартири до вирішення справи по суті.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено відчуження у будь – який спосіб об`єкту нерухомості, а саме – квартири АДРЕСА_1 , а органам і суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав – вчиняти будь – які реєстраційні дії щодо відчуження зазначеного нерухомого майна до розгляду справи по суті. В іншій частині заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що належним чином повідомлений ОСОБА_1 та його представник третій раз не з`явились в судове засідання, призначене на 17 березня 2021 року, заяв про розгляд справи за відсутності позивача та його представника до суду не надходило, що є підставою для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2021 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою цього ж суду від 05 листопада 2020 року.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвалою цього ж суду від 18 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, а тому в розумінні положень частини дев`ятої статті 158 ЦПК України є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

31 березня 2021 року ОСОБА_4 – представник ОСОБА_1 подав апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції від 18 березня 2021 року про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду та скасування заходів забезпечення позову в справі. Посилаючись на підстави, передбачені статтею 376 ЦПК України, просив: ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду скасувати та направити справу до того ж суду для продовження розгляду; ухвалу суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову скасувати та відновити заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою цього ж суду від 05 листопада 2020 року.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 користуючись правом, передбаченим ЦПК України, подавав заяви про перенесення судового засідання, обґрунтовуючи відповідні причини своєї неявки. Однак, суд першої інстанції залишив позов ОСОБА_1 без розгляду, чим порушив його право на справедливий суд.

ТОВ «Кей Колект», ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Карташова С.І. ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвал суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України – в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини першої статті 374 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 30 листопада 2020 року на 14 год. 30 хв.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Вказані висновки неодноразово підтверджені Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 22 березня 2021 року у справі № 757/43966/16-ц, від 01 квітня 2021 року у справі № 2-1676/11, від 05 квітня 2021 року у справі № 524/3347/18, від 19 квітня 2021 року у справі № 675/1714/19.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Таким чином, підготовче судове провадження – це стадiя судового прoцесу, в якoму рoзглядається предмет спoру, позoвні вимoги, заперечення на позoвні вимoги, склад учасників судовoго процесу, вирішення відводів, xарактер спірних правовідносин та інших дій, які будуть слугувати для правильного і безперешкoдного розгляду справи пo суті, іншими словами, це - важлива складова судочинства, що спрямована на створення умов для правильного, безперешкодного та своєчасного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче засідання є формою підготовчого провадження, яка полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій.

Підготовче засідання проводиться судом із повідомленням учасників справи (частина перша статті 197 ЦПК України).

Частиною другою статті 198 ЦПК України передбачено, що суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у підготовчому засіданні.

За змістом частин першої, другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи зі змісту вказаних процесуальних норм, підготовче провадження має бути проведено протягом встановлених строків, а неявка належним чином повідомленого про дату та час підготовчого засідання позивача за загальним правилом не перешкоджає проведенню підготовчого засідання.

Відповідно до частини першої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Цивільним процесуальним законом чітко розмежовано підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (Глава 3 Розділу III «Позовне провадження») та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання (Глава 3 вказаного розділу).

Стаття 223 ЦПК України, яка, зокрема, передбачає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, стосується розгляду справи по суті, у зв`язку з чим регулятивний вплив цієї статті не поширюється на випадок неявки позивача у підготовче засідання.

У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17 (провадження № 61-14373св19) зроблено правовий висновок стосовно застосування положень пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України та зазначено, що аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19 (провадження № 61-21428св19), від 18 січня 2021 року у справі № 760/22245/18 (провадження № 61-15715св19), від 20 січня 2021 року у справі № 569/5089/17 (провадження № 61-19799св19), від 10 лютого 2021 року у справі № 598/2250/19 (провадження № 61-19688св20).

За таких обставин, оскільки у справі закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті не відбулося, тобто розгляд справи перебував на стадії підготовчого процесу, висновок суду першої інстанції про застосування пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України до спірних правовідносинах є передчасним.

З урахування викладеного, ухвала суду першої інстанції від 18 березня 2021 року про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду підлягає скасуванню з поверненням справи до того ж суду для продовження розгляду.

Щодо вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною першою статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.  Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена (частини четверта – п`ята статті 158 ЦПК України).

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (частини дев`ята, десята статті 158 ЦПК України).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заборонено відчуження у будь – який спосіб об`єкту нерухомості, а саме – квартири АДРЕСА_1 , а органам і суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав – вчиняти будь – які реєстраційні дії щодо відчуження зазначеного нерухомого майна до розгляду справи по суті. В іншій частині заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Встановлено, що позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, а заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року, скасовані.

Враховуючи те, що ухвала суду першої інстанції від 18 березня 2021 року про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду підлягає скасуванню з направленням справи до того ж суду для продовження розгляду, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції від 18 березня 2021 року про скасування заходів забезпечення позову також підлягає скасуванню.

Статтею 261 ЦП України встановлено, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.  Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Оскільки зі скасуванням ухвали від 18 березня 2021 року ухвала суду першої інстанції від 05 листопада 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову набирає чинності, підстав для відновлення заходів забезпечення позову немає.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права (пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

Оскільки справа по суті спору не розглядається, підстав для розподілу судового збору немає.

Керуючись ст. ст. 257, 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_4 – представника ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2021 року про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду – скасувати, справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2021 року про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою цього ж суду від 05 листопада 2020 року – скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2021 року.

Головуючий –                                                                 А.В. Котелевець

Судді – О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина