П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  127/19613/21 
Головуючий у 1-й інстанції:  Бессараб Н.М. 
          Суддя-доповідач:  Граб Л.С. 

29 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Залімського І. Г.  Сторчака В. Ю. 
за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В.
позивача: ОСОБА_1 
представника позивача: Вересюка М.В.
представника відповідача: Скляра О.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Вінницького міського суду Вінницької області  від  31 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про  визнання протиправним та скасування рішення про   примусове повернення  до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, щодо примусового повернення до країни походження або трьетьої країни особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання його покинути територію України у термін не пізніше 2 серпня 2021 року, 
В С Т А Н О В И В :
02.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з  позовом до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області №14 від 23.07.2021 про примусове повернення  до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, щодо примусового повернення до країни походження або трьетьої країни особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання його покинути територію України у термін не пізніше 2 серпня 2021 року.
Рішенням  Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
21.09.2021 від відповідача  через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
В судовому засіданні позивач і його представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити. В свою чергу, представник відповідача заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 23.09.2016 року Святошинським РВ ГУДМС України в м. Києві, ОСОБА_1 , уродженець м.Сніжне Донецької області зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
23.07.2021 року заступником начальника Управління - начальником відділу у справах іноземців та осіб без громадянства УДМС України у Вінницькій області В.Кушніром прийнято рішення №14 про примусове повернення до країни походження або третьої країни особу без громадянства   ОСОБА_1 та зобов`язано останнього покинути територію України у термін не пізніше 2 серпня 2021 року.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
У ст. 3 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 26 Конституції України гарантовано, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України,-за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
За змістом пунктів 1-3 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 360 від 20.08.2014 року, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Основними завданнями ДМС є: 1) реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; 2) внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
П. 9, п. 4 Положення про Державну міграційну службу України закріплено, що ДМС відповідно до покладених на неї завдань приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.
Так, колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є рішення посадової особи відповідача про примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни, підставою для прийняття якого слугували та передували наступні обставини.
23.09.2016 року позивач звернувся до Святошинського РВ ГУ ДМС в м. Києві  з документами, виданими на ім`я ОСОБА_2 , щодо оформлення паспорта громадянина України у зв`язку зі зміною прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » згідно паспорта громадянина України серія   НОМЕР_2 , виданого Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 19.12.2011 року. 
В цей же день, Святошинським РВ ГУ ДМС України в м. Києві прийнято рішення про оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , який позивач отримав 23.09.2016 року. 
В подальшому,  Центральним міжрегіональним управлінням ДМС України у м. Києві та Київській області проведено службову перевірку, з якої слідує, що в інформаційній підсистемі "Недійсні документи" СІ АС У МП ДМС України наявні відомості про паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Шахтарським МВ УМВС України в Донецькій області 26.01.2006 року на ім`я ОСОБА_5 , внесений 29.07.2017 року Дрогобицьким МВ ГУ ДМС України у Львівській області має статус «недійсний документ померлої особи».
Також перевіркою встановлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актового запису цивільного стану про народження ОСОБА_2 , уродженця м. Сніжне, Донецької області, Україна.
За результатами перевірки Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 03.03.2020 складено висновок №51/2020 щодо підстав оформлення паспорта громадянина України  зразка 1994 року на ім`я ОСОБА_1 , яким прийнято вважати паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 таким, що оформлений з порушенням законодавства України та таким, який відповідно до пункту 108 Порядку є недійсним, підлягає вилученню та знищенню.
Крім того, у п.9 Висновку зазначено, що необхідно інформувати ГУ НП України у м.Києві про використання невстановленою особою паспорта громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданого 23.09.2016 Святошинським РВ ГУ ДМС в м.Києві на ім`я ОСОБА_1 для  вирішення питання щодо внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування згідно ст.214 КПК України.
Висновок  №51/2020 від 03.03.2020 із матеріалами перевірки направлено до ДМС України для розгляду та затвердження. 
В послідуючому, 20.07.2021 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП в зв`язку з порушенням правил перебування в Україні іноземців та ОБГ, а саме-за проживання (перебування) в Україні без оформлення документів на право проживання (перебування), що є порушенням вимог ч.3 ст.3, ч.3 ст.9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року.  
23.07.2021 року заступником начальника Управління - начальником відділу у справах іноземців та осіб без громадянства УДМС України у Вінницькій області Володимиром Кушніром прийнято рішення №14 про примусове повернення до країни походження або третьої країни особу без громадянства   ОСОБА_1 та зобов`язано останнього покинути територію України у термін не пізніше 2 серпня 2021 року.
У вказаному рішенні, окрім посилання на матеріали перевірки, посадовою особою відповідача зазначено, що  рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 18 червня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", затвердженого  Указом Президента України від 21.05.2021 №203/2021, ОСОБА_1  внесено до списку осіб щодо яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції)  за номером 672.
Визначаючись щодо правомірності оскаржуваного рішення, в тому числі дотримання останнім норм Закону України  "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", яким визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України від 22.09.2011 № 3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", колегія суддів виходить із такого. 
Пунктом 7 частиною 1 статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території або тимчасово перебувають в Україні.
Ч.3 ст.9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" врегульовано, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
За визначеннями наведеними у п.п. 14, 25 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" нелегальний мігрант-іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України; третя країна-країна, яка не є країною походження іноземця або особи без громадянства.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій (ст.25 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").
В свою чергу, ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" врегульовано, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. 
У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".
Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена  наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150,  пунктом 5 розділу I якої підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.
Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні можуть бути  примусово повернуті або примусово видворені з України на підставі рішення про примусове повернення. При цьому, до такого рішення встановлено ряд вимог, зокрема в останньому зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки його невиконання. В той же час, у разі невиконання іноземцем чи особою без громадянства рішення про примусове видворення, законодавцем встановлено обов`язок для органу ДМС перевірити обставини, які перешкоджали його невиконанню.
Як вбачається із оскаржуваного рішення  відповідача,  останній  посилається на матеріали перевірки, надані  працівниками Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області.
Разом з тим, як звернуто увагу позивачем, висновок та матеріали службової перевірки, не можуть бути підставою для позбавлення особи громадянства, а висновок  носить виключно рекомендаційний характер. 
Крім того, як вказано у оскаржуваному рішенні, ОСОБА_1 є особою без громадянства, тоді як  у п.9 Висновку зазначено про необхідність інформування органів Нацполіції про використання невстановленою особою паспорта громадянина України, серії НОМЕР_1 , видано 23.09.2016 Святошинським РВ ГУ ДМС в м.Києві на ім`я ОСОБА_1 .  
За приписами статті 17 Закону України "Про громадянство України" громадянство України припиняється: внаслідок виходу з громадянства України; внаслідок втрати громадянства України; за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
В той же час, як вбачається із наявного в матеріалах справи листа № 8010.5.2-34056/80.3-21 від 05.08.2021  Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, згідно відомостей Єдиної інформаційної аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України інформація про визнання особою без громадянства ОСОБА_6 відсутня.
Відповідно до п.1 Розділу VI Інструкуції № 353/271/150 якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.
Між тим, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази і про те, що приймаючи висновок від 03.03.2020, який в подальшому слугував підставою для прийняття рішення про примусове повернення ОСОБА_1 як особи без громадянства до країни походження або третьої країни, посадовою особою Святошинського РВ ГУ ДМС України в                 м. Києві ОСОБА_7  вчинялись  будь-які  заходи спрямовані на ідентифікацію цієї особи, а тому не зрозуміло яким чином встановлено, що позивач є особою без громадянства. 
Варто зазначити і те, що ні у висновку, ні в оскаржуваному рішенні не міститься інформації, яка саме країна визначена країною походження ОСОБА_1 . 
В свою чергу позивач, на обгрунтування своїх вимог зазначив, що його громадянство України, окрім паспорта серії НОМЕР_1 , підтверджується і іншими документами, які є чинними і недійсними не визнавались, а саме: свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 05.07.2021, в якому також вказано, що він є громадянином України, посвідченням серії НОМЕР_4 від 22.05.2018, а також посвідченням водія, виданим 13.07.2017. 
При цьому, апелянт просив звернути увагу, що повідомлення  про визнання недійсним паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 не існує, оскільки в листі                        № 8010.5.2-13378/80.2-20 Центрального міжрегіонального УДМС у м. Києві ти Київській області лише вказано, що паспорт НОМЕР_1 визнано таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства України, однак  посилання на те, що даний паспорт визнаний недійсним та посилання на документ на підставі, якого паспорт визнаний недійсним, відсутнє. 
Також, скаржник зауважив, що паспортні дані вказані в оскаржуваному рішенні відповідача є відмінними від паспортних даних останнього, оскільки паспорт виданий Святошинським РВ ГУД) України в м. Києві, а не Святошинським РВ ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області, як вказано в рішенні, що ставить під сумнів чи дійсно вирішувалось питання щодо його паспорта.
Вказані обставини, що під час апеляційного розгляду справи, представником відповідача не спростовані.
Крім того, як зазначено в оскаржуваному рішенні ОСОБА_1 є особою без громадянства. Однак, посадовою особою ДМС не з`ясовувалося коли, чи в установленому законом порядку останній в`їхав та який термін останній перебував на території України, країну походження позивача, до якої він підлягає поверненню та чи може позивач виконати рішення про повернення в добровільному порядку, оскільки  під час апеляційного розгляду справи представником відповідача повідомлено, що про прийняття рішення про скасування закордонного паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 повідомлено до Прикордонної адміністрації України.
Необхідно звернути увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. N 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.
Згідно з 102 вказаного Порядку особа, громадянство України якої припинено відповідно до Закону України "Про громадянство України", зобов`язана у порядку та строки, встановлені законодавством про громадянство України, повернути паспорт територіальному органу/ територіальному підрозділу ДМС, що здійснив його оформлення, а в разі, коли така особа постійно проживає за кордоном, - закордонній дипломатичній установі.
Паспорт може бути вилучено (у тому числі тимчасово) працівником територіального органу/ територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта, а за кордоном - закордонної дипломатичної установи в разі його використання з метою вчинення злочину на території України чи за кордоном, підроблення, проведення службової перевірки щодо оформлення з порушеннями вимог законодавства або в інших випадках, передбачених законодавством (п. 107 Порядку).
Під час вилучення (у тому числі тимчасово) складається акт вилучення, а особі видається довідка про вилучення паспорта. Форма акта і довідки встановлюється МВС.
Вилучений (у тому числі тимчасово) працівником уповноваженого суб`єкта паспорт разом з актом про вилучення передається не пізніше наступного робочого дня після вилучення згідно з актом приймання-передачі до територіального органу / територіального підрозділу ДМС, який знищує його згідно з пунктами 110 - 113 цього Порядку.
Разом з тим, матеріали справи не містять, а представником відповідача не надано суду ні акту вилучення, ні довідки про вилучення паспорта.
Колегія суддів вважає, що  УДМС України у Вінницькій області залишено поза увагою і ту обставину, що паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_1 визнано таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, тобто саме посадовою особою  підрозділу ДМС, а не позивачем не дотримано встановленого законом порядку, яким врегульовано  оформлення та видачу паспортів. 
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення свій обов`язок щодо всебічності та повноти отримання необхідної інформації з різних, передбачених законодавством джерел (від ініціатора подання, органів виконавчої влади, відповідних юридичних і фізичних осіб), необхідної для вирішення питання щодо примусового повернення позивача до країни походження або третьої країни як особи без громадянства, не виконав, чим порушив положення пункту 9 частини 2 статті 2 КАС України.
Таким чином, на переконання  колегії суддів, рішення заступника начальника Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області №14 від 23.07.2021 про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, необхідно скасувати, з огляду на його передчасність.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги  спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У силу п.2 ч.1 ст.315  КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої  інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  нову постанову про  задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про   примусове повернення  до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, щодо примусового повернення до країни походження або трьетьої країни особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання його покинути територію України у термін не пізніше 2 серпня 2021 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою  позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області №14 від 23.07.2021 про примусове повернення  до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства ОСОБА_1 .       
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Залімський І. Г.    Сторчак В. Ю.