Справа № 754/15183/14-ц                                                                                                                       Головуючий в суді І інстанції Лісовська О.В.
Провадження № 22ц-824/10398/2021                                                                                                   Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 грудня 2021 року                                                                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Мельника Я.С.,
суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,
за участі секретаря Примушка О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи її тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року стягнуто з неї на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №49.28/199/С-Н-06 від 03 серпня 2006 року в сумі 445 999, 27 грн., а також судовий збір в сумі 3 654, 00грн. 
На підставі вказаного рішення Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-5841/14 від 07 жовтня 2015 року.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року замінено сторону у виконавчому провадженні по виконанню рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал».
Також вказує, що 28 серпня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» на підставі Іпотечного договору №33/199/Н/3-06 від 03 серпня 2006 року здійснив позасудовий спосіб захисту та зареєстрував право власності на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 3222488200:06:003:0018, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з чим, він звернувся до Печерського районного суду з позовною заявою про визнання припиненим зобов`язання за кредитним Договором №49.28/199/С-Н-06 від 03 серпня 2006 року. Постановою Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року у справі №757/52475/18-ц його позовні вимоги про визнання зобов`язання припиненим задоволено. 
Також вказував, що оскільки ПАТ «Дельта Банк» звернув стягнення на предмет іпотеки, застосувавши позасудовий порядок врегулювання спору, зобов`язання на підставі ст.36 Закону України «Про іпотеку», ч.1 ст.598 ЦК України за кредитним договором припинилися  і будь-які вимоги кредитора є недійсними, а відтак просив визнати виконавчий лист №2-5841/14 від 07 жовтня 2015 року таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року заяву задоволено.
Не погоджуючись із цією ухвалою, ТОВ «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.
Обґрунтовувало доводи апеляційної скарги тим, що звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо вартість предмета іпотеки не покриває кредитну заборгованість, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання відповідних сум, тому, в даному випадку, положення статті 36 Закону України «Про іпотеку» не застосовуються, а відтак відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню внаслідок виконання зобов`язання.
В судовому засідання представник ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Дельта Банк» звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору, а саме набув 28 серпня 2018 року права власності на предмет іпотеки, тобто задовольнив свої вимоги за основним зобов`язанням, а тому зобов`язання за кредитним договором №49.28/199/С-Н-06 від 03 серпня 2006 року є припиненими.
Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк» 03 серпня 2006 року був укладений кредитний договір №49.28/199/С-Н-06.
В забезпечення Кредитного договору, було укладено іпотечний договір №33/199/Н/3-06 від 03 серпня 2006 року, згідно якого предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер 3222488200:06:003:0018, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
26 червня 2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених Договором, ВАТ «Кредитпромбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив ВАТ «Кредитпромбанк». 
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за Кредитним договором в сумі 445 999, 27 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654, 00грн. 
В Деснянському районному відділі ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження №52251230 про примусове виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року, на підставі виконавчого листа №2-5841/14 від 07 жовтня 2015 року.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року замінено сторону у виконавчому провадженні по виконанню рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року по цивільній справі № 754/15183/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал».
На підставі іпотечного договору №33/199/Н/3-06 від 03 серпня 2006 року у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, 28 серпня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» набув право власності на майно, що було предметом іпотеки. 
Відповідно до Звіту № 09-18-М83 суб`єкта оціночної діяльності ПП ТА-Експерт-Сервіс станом на 28 серпня 2018 року ринкова вартість земельної ділянки площею 0,15 га, яка була предметом іпотеки за іпотечним договором №33/199/Н/3-06 від 03 серпня 2006 року, становила 353 190 грн.
За змістом частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст.36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно ч.4 ст.36 цього Закону після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України).
У той же час, дійсність вимог стягувача до боржника підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили, а, відтак, положення статті 36 Закону України «Про іпотеку», на які посилається заявник та згідно з якими після завершення позасудового врегулювання спору будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними, не підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами.
Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що положення ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку» можуть бути застосовані виключно у випадку проведення позасудової процедури звернення стягнення на іпотечне майно на підставі договору, і до набранням законної сили судовим рішенням про стягнення боргу з боржника чи звернення стягнення на предмет іпотеки. Водночас, у випадку наявності судового рішення про стягнення боргу з боржника, яке набрало чинності до процедури позасудового врегулювання та відсутності доказів про його виконання в повному обсязі, ч.4 ст.36 цього Закону застосована бути не може.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 334/7136/17, постанові від 15 липня 2020 року у справі № 2-986/10.
За таких обставин, з урахуванням відсутності доказів виконання ОСОБА_1 судового рішення в повному обсязі або припинення його обов`язку щодо виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року, відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, шо не підлягає виконанню, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви.
З огляду на викладене,  доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.
Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»задовольнити.
 Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 22 квітня 2021 рокускасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.
 У задоволенні заяви  ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий:                                     Судді: