П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2021 року
м. Київ
Справа № 640/4666/19
Провадження № 11-397заі20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючогосудді-доповідача Анцупової Т. О.,
суддів Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Крет Г. Р., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Штелик С. П.,
за участю:
секретаря судового засідання Яроша Д. В.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Поліщука В. В.,
розглянула у відкритому судовому засіданні справу № 640/4666/19 за позовом ОСОБА_1 до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження про визнання протиправною бездіяльності
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09 листопада  2020 року (у складі колегії суддів Стрелець Т. Г., Бевзенка В. М., Желтобрюх І. Л., Шарапи В. М., Данилевич Н. А.),
УСТАНОВИЛА:
Рух справи
1.            ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП), у якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність КДКП  щодо розгляду скарг позивачки до КДКП, а саме: від 03 грудня 2018 року № 11/2-10221вх-18, від 06 грудня 2018 року  № 11/2-10360вх-18, від 22 січня 2019 року № 11/2-1531вх-19, від 04 лютого 2019 року № 11/2-1922вх-19, від 12 листопада 2018 року № 11/2-9684вх-18, від 03 грудня 2018 року  № 11/2-10176вх-18, від 12 грудня 2018 року   № 11/2 10749вх -18, від 20 грудня 2018 року № 11/2-11315вх-18, від 28 грудня  2018 року № 11/2-11956вх-18;
- скасувати рішення КДКП про відмову у відкритті дисциплінарного провадження щодо прокурорів Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 (ініціали невідомі), ОСОБА_34 (ініціали невідомі), а саме: рішення КДКП від 06 лютого 2019 року за № 11/2/4-19пд-19-1102вих-19 з додатками рішень; від грудня 2018 року № 11/2/4-1971дс-18-14966вих-18, від 24 січня 2019 року № 11/2/4-19пд-19-571вих-19, від 22 листопада 2018 року № 11/2/4-1848дс-18-11741вих-18;
- зобов`язати КДКП відкрити дисциплінарне провадження щодо прокурорів Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8, ОСОБА_11 (ініціали невідомі), ОСОБА_34 (ініціали невідомі);
- визначити КДКП розумний строк виконання рішення суду;
- стягнути з КДКП за рахунок держави моральну і матеріальну шкоду в розмірі 500 000 грн.
2.           Позов обґрунтовано тим, що у кримінальних провадженнях № 42014100000000430, № 42014100090000042, № 12014100090009136, № 12016100070001457, № 2016100100004167 та інших досудове розслідування здійснюється неналежним чином, не виносяться мотивовані постанови щодо заявлених скаржницею клопотань, ухвали суду прокурорами не виконуються, вони прикривають один одного у частині бездіяльності і службових злочинів, заробляють на прикритті кримінальних злочинів разом з працівниками поліції. Позивачка зазначає, що прокурори Київської місцевої прокуратури № 9 вчинили дисциплінарні проступки, зокрема: керівник Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_9 «втікає» під час прийому скаржниці, 06 листопада 2018 року під час особистого прийому в її кабінеті прокурори ОСОБА_10 (ініціали не зазначено), ОСОБА_11 (ініціали не зазначено) та охоронець прокуратури скаржницю побили, виштовхували її з кабінету; 20 листопада 2018 року в прокуратурі скаржницю побили прокурори ОСОБА_10 (ініціали не зазначено), ОСОБА_12 (ініціали не зазначено) та охоронець прокуратури. Внаслідок завдання ОСОБА_1 працівниками прокуратури великої моральної шкоди, а не тілесних ушкоджень, скаржниця 21 листопада 2018 року після втрати свідомості у громадському транспорті бригадою швидкою допомоги доставлена до психіатричного медичного закладу, де перебувала на лікуванні на денному стаціонарі.
Позивачка зазначає, що у зв`язку з наведеним неодноразово зверталася до КДКП щодо перевірки прокурорів Київської місцевої прокуратури № 9, зокрема: 04 лютого 2019 року, 28 грудня 2018 року, 20 грудня 2018 року, 12 грудня 2018 року, 30 листопада 2018 року (в електронному вигляді), а також особисто подавала через канцелярію додатки до заяв 22 січня 2019 року, 06 грудня 2018 року, 03 грудня 2018 року.
ОСОБА_1 зазначає, що у своїх скаргах і додатках до КДКП нею надано достатні і беззаперечні відомості про наявність дисциплінарного проступку в діях прокурорів Київської місцевої прокуратури № 9.
3.           Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до КДКП в частині позовних вимог про скасування  рішень КДКП про відмову у відкритті КДКП дисциплінарного провадження щодо прокурорів Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 (ініціали невідомі), ОСОБА_34 (ініціали невідомі): рішення КДКП від 06 лютого 2019 року № 11/2/4-19пд-19-1102вих-19 з додатками рішень, від грудня 2018 року № 11/2/4-1971дс-18-14966вих-18, від 24 січня 2019 року № 11/2/4-19пд-19-571вих-19, від 22 листопада 2018 року № 11/2/4-1848дс-18-11741вих-18 та в частині зобов`язання КДКП відкрити дисциплінарне провадження щодо прокурорів Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 (ініціали невідомі), ОСОБА_34 (ініціали невідомі).
4.           Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2019 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до КДКП про визнання протиправною бездіяльності КДКП щодо розгляду скарг позивачки до КДКП, а саме:від 12 листопада 2018 року 11/2-9684вх-18,від 03 грудня 2018 року 11/2-10176вх-18, від 03 грудня 2018 року 11/2-10221вх-18,від 06 грудня 2018 року 11/2-10360вх-18,від 12 грудня 2018 року 11/2-10749вх-18, від 20 грудня 2018 року 11/2-11315вх-18,від 28 грудня 2018 року 11/2-11956вх-18,від 22 січня 2019 року 11/2-1531вх-19, від 04 лютого 2019 року 11/2-1922вх-19 та стягнення з КДКП за рахунок держави моральної і матеріальної шкоди у розмірі 500 000 грн.
5.           Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 березня 2020 року замінено відповідача - КДКП на її правонаступника - Кадрову комісію з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів (далі - Комісія).
6.           Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09 листопада 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комісії як правонаступника КДКП про визнання протиправною бездіяльності відмовлено. 
7.           Не погодившись із рішенням Касаційного адміністративного суду у складі  Верховного Суду від 09 листопада 2020 року, позивачка звернулась 23 листопада 2020 року до Великої Палати Верховного Суду з апеляційною скаргою. Посилаючись на неповне дослідження (недослідження) наданих позивачкою доказів, неналежне та неякісне встановлення обставин справи та формальне застосування норми права, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та направити справу до суду першої інстанції  для продовження розгляду в межах загального провадження.
Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 до Великої Палати Верховного Суду подано клопотання, зокрема про: звільнення від сплати судового збору; розгляд справи за участі скаржниці, відповідача, третьої особи після 16 години 00 хвилин; допит свідка ОСОБА_13 щодо моральних принижень скаржниці та несвоєчасних відповідей на її скарги КДКП; дослідження доказу - авторської монографії як доказу бездіяльності третьої особи (прокурорів Київської місцевої прокуратури № 9), КДКП.
8.           Ухвалою судді Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржниці надано десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання до суду документа про сплату судового збору або копії документа, який надає пільги щодо його сплати.
9.           На виконання вимог цієї ухвали скаржницею надіслано виписку Пенсійного Фонду України щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу, відповідно до якої, сума судового збору, яку необхідно сплати за подання апеляційної скарги, перевищує 5 % річного доходу ОСОБА_1 за 2019 рік. 
10.        Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 03 грудня 2020 року звільнила ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги та відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .
11.        16 грудня 2020 року до Великої Палати Верховного Суду електронною поштою з накладенням кваліфікованого електронного цифрового підпису ОСОБА_1 надійшло клопотання скаржниці, у якому вона просить витребувати з Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду разом з матеріалами справи її авторську монографію «Професійна компетентність юриста для обґрунтування неналежного виконання психіатрами фахових обов`язків під час призначень нейролептиків».
12.        17 грудня 2020 року до Великої Палати Верховного Суду надійшли матеріали справи № 640/4666/19 разом з додатком - авторською монографією ОСОБА_1 .
13.        Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2021 року розгляд справи за позовом ОСОБА_1 призначено до апеляційного розгляду в судовому засіданні на 14 квітня 2021 року.
14.        22 березня 2021 року до Великої Палати Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання щодо долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме її звернення до Київського бюро правової допомоги № 2.
15.        06 квітня 2021 року до Великої Палати Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання ОСОБА_1 про «перенесення судового засідання у зв`язку з відсутністю руху транспорту» відповідно до протоколу від 01 квітня 2021 року № 29 Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської державної адміністрації.
16.        У зв`язку із зазначеним клопотанням судове засідання в цій справі було відкладено на 02 червня 2021 року.
17.        16, 23 квітня та 17 травня 2021 року до Великої Палати Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, а також клопотання: про долучення до матеріалів справи її звернення до Київського бюро правової допомоги № 2 за юридичною допомогою; зобов`язати відповідача надати суду оригінали доказів, «які вона виявила знищеними».
18.        У судовому засіданні 02 червня 2021 року протокольною ухвалою Великої Палати Верховного Суду зазначені вище клопотання ОСОБА_1 задоволено частково, долучено до матеріалів справи: авторську монографію «Професійна компетентність юриста для обґрунтування неналежного виконання психіатрами фахових обов`язків під час призначення нейролептиків», звернення ОСОБА_1 до Київського бюро правової допомоги № 2. У задоволенні клопотань про допит свідка ОСОБА_13 у судовому засіданні, про зобов`язання прокурорів Київської місцевої прокуратури № 9 разом з КДКП (правонаступником) представити в судовій залі оригінали доказів, які скаржниця виявила знищеними, відмовлено.
Також до матеріалів справи долучено копії відповідей КДКП щодо розгляду скарг та заяви ОСОБА_1 з відповідними додатками.
19.        07, 09 червня, 20 та 28 липня 2021 року до Великої Палати Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення та узагальнення до поданої апеляційної скарги, 
20.        30 червня 2021 року до Великої Палати Верховного Суду від Комісії надійшли пояснення, у яких відповідач зазначає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними, такими, що не відповідають встановленим обставинам, а відтак не підлягають задоволенню.
21.        20 вересня 2021 року до Великої Палати Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява, у якій позивачка просила не проводити судові засідання без її участі.
22.        Протокольною ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2021 року розгляд справи № 640/4666/19 було відкладено.
23.        05 жовтня 2021 року до Великої Палати Верховного Суду від Комісії надійшли пояснення, до яких відповідач долучив копію листа від 14 грудня 2018 року № 11/2/4-1971дс-18-14966вих-18 з додатком та докази його направлення позивачці.
24.        11 жовтня 2021 року до Великої Палати Верховного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, у якому позивачка просила долучити до матеріалів справи і дослідити додаткові докази вини відповідача, зокрема, рішення ЄСПЛ у справах «Кочура та інші проти України», Tershana v. Albania, практику Верховного Суду у справі № 646/7015/19.
25.        18 жовтня, 19 та 23 листопада 2021 до Великої Палати Верховного суду від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.
26.        23 листопада 2021 року до Великої Палати Верховного Суду надійшов лист від відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо заміни відповідача в цій справі.
27.        У судовому засіданні 24 листопада 2021 року протокольною ухвалою Великої Палати Верховного Суду замінено відповідача - Комісію на її правонаступника - відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
28.        12 листопада 2018 року до КДКП надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_1 (вхідний номер 11/2-9684вх-18) щодо вчинення керівником Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_9 , першим заступником керівника Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_14 , прокурорами Київської місцевої прокуратури № 9 міста Києва ОСОБА_11 (ініціали не зазначено), ОСОБА_5 (по батькові не зазначено), ОСОБА_15 (по батькові не зазначено), ОСОБА_16 (ініціали не зазначено), ОСОБА_17 (по батькові не зазначено) дисциплінарного проступку.
29.         Автоматизованою системою розподілу дисциплінарних скарг для вирішення питання про відкриття дисциплінарного провадження дисциплінарну скаргу 12 листопада 2018 року розподілено члену КДКП ОСОБА_18 .
30.        Ухвалою члена КДКП ОСОБА_18 відмовлено у відкритті дисциплінарного провадження відповідно до пункту 1 частини другої статті 46 Закону України «Про прокуратуру».
31.        22 листопада 2018 року зазначене рішення направлено ОСОБА_1 .
32.        03 грудня 2018 року до КДКП надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_1 (вхідний номер 11/2-10176вх-18) про вчинення прокурорами Київської місцевої прокуратури № 9: керівником ОСОБА_9 , заступником керівника ОСОБА_19 (по батькові не зазначено), прокурорами ОСОБА_17 (по батькові не зазначено), ОСОБА_15 (по батькові не зазначено), ОСОБА_16 (ініціали не зазначено), ОСОБА_20 (по батькові не зазначено), ОСОБА_11 (ініціали не зазначено), ОСОБА_10 (ініціали не зазначено), ОСОБА_12 (ініціали не зазначено) та іншими дисциплінарних проступків, яку в той же день автоматизованою системою для вирішення питання про відкриття дисциплінарного провадження розподілено члену Комісії ОСОБА_21 .
До скарги долучено копії документів у кількості 148 аркушів (наукових публікацій скаржниці та рецензій на її статті у сфері хімії, психіатрії, звернень до різних органів, у тому числі у кримінальних провадженнях, листа Державного підприємства Державного експертного центру Міністерства охорони здоров`я України від 24 вересня 2018 року, медичної документації, зокрема, за результатами психологічного / психіатричного обстеження стану здоров`я скаржниці, постанови про призначення повторної почеркознавчої експертизи від 03 липня 2018 року, звернення ОСОБА_13 тощо).
Крім того, до скарги додано ухвали слідчих суддів районних судів м. Києва:
- Печерського: ОСОБА_35 від 10 листопада 2014 року у справі № 757/30947/14-к, ОСОБА_22 від 13 листопада 2014 року у справі № 757/31604/14-к;
- Шевченківського: ОСОБА_23 від 26 лютого 2016 року у справі № 761/5693/16-к;
- Подільського: ОСОБА_24 від 16 червня 2016 року у справі № 758/7489/16- к, ОСОБА_25 від 30 червня 2016 року у справі № 758/8002/16-к та від 26 липня 2016 року у справі № 758/8752/16-к;
- Солом`янського: ОСОБА_26 у справі № 760/19622/14-к та від 04 квітня 2018 року у справі № 760/7407/18 (з ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року за результатами розгляду апеляційної скарги на цю ухвалу); ОСОБА_27 від 29 серпня 2018 року у справах № 760/19572/18 та № 760/19573/18; ОСОБА_28 від 14 вересня 2018 року у справі № 760/18191/18; ОСОБА_29 від 28 вересня 2018 року у справі № 760/24136/18, від 22 жовтня 2018 року у справі № 760/25214/18, від 26 листопада 2018 року у справі № 760/28771/18; ОСОБА_30 від 10 жовтня 2018 року у справі № 760/24723/18 (неповний текст); ОСОБА_31 від 28 листопада 2018 року у справі № 1- кс/760/9677/18.
33.        Цього ж дня, 03 грудня 2018 року, до КДКП від ОСОБА_1 надійшов додаток до попередніх листів (вхідний № 11/2-10221вх-18).
34.        06 грудня 2018 року до КДКП від ОСОБА_1 надійшов додаток до попередніх листів (вхідний № 11/2-10360вх-18).
35.        12 грудня 2018 року до КДКП від ОСОБА_1 надійшов додаток до попередніх листів (вхідний № 11/2-10749вх-18).
36.        12 грудня 2018 року член КДКП ОСОБА_21 , керуючись вимогами статей 45, 46, 77 Закону України «Про прокуратуру» та пунктом 107 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, установив наявність підстав для відмови у відкритті дисциплінарного провадження та  прийняв рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження щодо прокурорів Київської місцевої прокуратури № 9: керівника ОСОБА_9 , заступника керівника ОСОБА_3 (по батькові не зазначено), ОСОБА_7 (по батькові не зазначено), ОСОБА_32 (по батькові не зазначено), ОСОБА_16 (ініціали не зазначено), ОСОБА_33 (по батькові не зазначено), ОСОБА_11 (ініціали не зазначено), ОСОБА_10 (ініціали не зазначено), ОСОБА_12 (ініціали не зазначено).
37.        Про це рішення 14 грудня 2018 року поінформовано ОСОБА_1 .
38.        На виконання рішення від 12 грудня 2018 року копії дисциплінарної скарги ОСОБА_1 18 грудня 2018 року направлено до Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України для здійснення, у межах її компетенції, відповідних дій.
39.        20 грудня 2018 року до КДКП від ОСОБА_1 надійшов додаток до попередніх листів (вхідний № 11/2-11315вх-18), який був долучений до матеріалів дисциплінарної скарги.
40.        28 грудня 2018 року до КДКП від ОСОБА_1 надійшов додаток до попередніх листів (вхідний № 11/2-11956вх-18), який був долучений до матеріалів дисциплінарної скарги.
41.        22 січня 2019 року до КДКП від ОСОБА_1 надійшов додаток до попередніх листів (вхідний № 11/2-1531вх-19), який остання просила долучити до матеріалів попередньої перевірки. 
На зазначений лист Комісією 24 січня 2019 року надано відповідь ОСОБА_1 , у якій повторно поінформовано про прийняті рішення щодо розгляду її попередніх звернень.
42.        04 лютого 2019 року до КДКП від ОСОБА_1 надійшла скарга (вхідний № 11/2-1922вх-19) щодо незгоди із прийнятим членом Комісії ОСОБА_21 рішенням про відмову у відкритті дисциплінарного провадження та неналежним розглядом її звернення від 22 січня 2019 року.
43.        06 лютого 2019 року на скаргу ОСОБА_1 від 04 лютого 2019 року КДКП надала відповідь, у якій позивачку поінформовано про прийняті рішення по її попередніх зверненнях.
Висновки суду першої інстанції
44.        Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 , мотивуючи це тим, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
45.        Суд першої інстанції зазначив, що скарга ОСОБА_1 від 12 листопада 2018 року не містить конкретних відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку прокурорів, що є підставою для відмови у відкритті дисциплінарного провадження відповідно до пункту 1 частини другої статті 46 Закону України «Про прокуратуру». 
46.        Щодо скарги позивачки від 03 грудня 2018 року суд першої інстанції зазначив, що за результатом її розгляду членом КДКП ОСОБА_21 12 грудня 2018 року було прийнято рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження на підставі статей 45-47, 77 Закону України «Про прокуратуру» та пункту 107 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - Положення), відтак дійшов висновку, що зазначене спростовує доводи позивачки про те, що ця скарга не була розглянута позивачем, що підтверджується поясненнями самої позивачки та копією відповіді КДКП від 24 січня 2018 року.
47.        Стосовно позовних вимог у частині, що стосується бездіяльності відповідача щодо розгляду скарг позивачки від 03 грудня 2018 року № 11/2-10221вх-18, від 06 грудня 2018 року № 11/2-10360вх-18, від 12 грудня 2018 року № 11/2-10749вх-18,   від 20 грудня 2018 року № 11/2-11315вх-18, від 28 грудня 2018 року № 11/2-11956вх-18, від 22 січня 2019 року № 11/2-1531вх-19 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що з пояснень, викладених у позовній заяві, відзиву на позовну заяву, а також матеріалів справи слідує, що зазначені вище скарги за своїм змістом та функціональним спрямуванням є додатками до попередніх листів, а тому не можуть вважатися дисциплінарними скаргами в розумінні Закону України «Про прокуратуру».
48.         Щодо скарги ОСОБА_1 від 04 лютого 2019 року 11/2-1922вх-19 суд першої інстанції встановив, що ця скарга обґрунтована незгодою ОСОБА_1 з прийнятим членом КДКП ОСОБА_21 рішенням про відмову у відкритті дисциплінарного провадження від 12 грудня 2018 року та неналежним розглядом її звернення від 22 січня 2019 року. Відтак Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про те, що оскільки зазначена скарга за своїм змістом не може вважатися дисциплінарною скаргою в розумінні Закону України «Про прокуратуру», то КДКП не мала повноважень розглядати її в порядку, передбаченому Законом України «Про прокуратуру» для розгляду дисциплінарних скарг щодо дій та бездіяльності прокурорів.
49.        Щодо вимоги позивачки про стягнення моральної та матеріальної шкоди суд першої інстанції зазначив, що така вимога є похідною від основної позовної вимоги, зокрема визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду скарг ОСОБА_1 , відтак дійшов висновку про те, що оскільки відсутні підстави для задоволення позову в частині оскарження дій (бездіяльності) відповідача, то і позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної та матеріальної шкоди також не підлягають задоволенню
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
50.        В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції є формальним, викладеним без належного мотивування, неякісним, прийнятим без дослідження доказів у справі, зокрема не викликано свідка моральних принижень позивачки, не враховано, що відповідь на скаргу від 03 грудня 2018 року надана КДКП невчасно (зокрема, відповідь відправлена відповідачем 06 лютого 2019 року та отримана скаржницею 13 лютого 2019 року), а також скаржниця звертає увагу на те, що судом першої інстанції не досліджено, що КДКП формально надала відповіді, зокрема, що всупереч вимогам статті 2 КАС України відповідь на скаргу від 03 грудня 2018 року є необґрунтованою, а також позивачку не направлено на експертизу щодо виявлення моральної шкоди.
51.        Скаржниця зазначає, що в позові від 20 березня 2019 року вона оскаржувала не лише невчасне надання їй відповідей КДКП на її скарги щодо третьої особи (прокурорів Київської місцевої прокуратури № 9) та необґрунтовані відповіді, які суперечать статті 43 Закону України «Про прокуратуру», а взагалі бездіяльність КДКП. Мотивує це тим, що під час особистих прийомів з керівниками та членами КДКП усі вони усно погоджувались із тим, що є підстави притягнення прокурорів Київської місцевої прокуратури № 9 до дисциплінарної відповідальності, а самі надавали не лише несвоєчасні, але й неправдиві відповіді, без обґрунтувань та будь-яких перевірок.
52.         ОСОБА_1 також зазначає, що «через бездіяльність, непрофесійність відповідача, третьої особи та несвоєчасні та необґрунтовані відповіді КДКП на заявлені нею скарги у неї зіпсована репутація через фальшиві висновки експертизи, які вийшли в соціум з вини відповідача, третьої особи».
53.        Крім того, скаржниця вважає, що суд першої інстанції порушив її законне право на участь у судовому засіданні, на якому вона бажала бути присутня і брати участь як учасник справи, що є порушенням статті 6 Конвенції.
Скаржниця зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду порушив строки розгляду справи всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції та сприяв тому, що в кінці лютого 2020 року від перевантаження роботою виключно в судах через чужу бездіяльність і непрофесійність вона потрапила в лікарню з діагнозом астенія, гіпертонічний криз в небезпечному для життя стані. Відтак вважає, що суд першої інстанції порушив також вимоги статті 3 Конвенції (нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню, покаранню), оскільки принижував її систематичними безпідставними викликами в судові засідання, які самі ж переносили і вона вимушена була щоразу протягом всього 2019 року приносити в судову залу 50 кг доказів, у той час як судді навіть і не досліджували ці докази вини відповідачів і третьої особи (прокурорів Київської місцевої прокуратури № 9) та не надали їй можливість обґрунтувати в судовій залі нанесення їй моральної шкоди відповідачем, третьою особою (прокурорами Київської місцевої прокуратури № 9). 
54.         ОСОБА_1 також зазначає, що суд невірно оцінив факт отримання відповіді на її скаргу від 03 грудня 2018 року як вчасне отримання, оскільки саме 13 лютого 2019 року нею була отримана зазначена відповідь, яка була їй направлена 06 лютого 2019 року після її особистого прийому в керівництва КДКП. Крім того, зауважує, що зазначена відповідь була невмотивована та необґрунтована, що суд першої інстанції не досліджував її і «прийняв поспішне, невмотивоване, помилкове рішення з формальною мотивувальною частиною, яке незрозуміло написане і необґрунтоване судом».
55.        Також скаржниця зазначає, що суд першої інстанції не відреагував на її заяву про поновлення строку на подання клопотання про розгляд справи не в спрощеному, а в загальному провадженні.
56.        Водночас ОСОБА_1 просить суд ретельно вивчити матеріали справи, які не вивчав суд першої інстанції, так як не був безстороннім та відмовив у задоволенні її заяви про відвід.
57.        Крім того, на переконання скаржниці, судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено їй у направленні її на судово-психологічну експертизу щодо з`ясування завданих їй КДКП, третьою особою (прокурорами Київської місцевої прокуратури № 9) тяжких тілесних ушкоджень при наявності наданих медичних документів, свідчення свідка ОСОБА_13 (по батькові не зазначено).
Позиція Великої Палати Верховного Суду
58.        Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
Щодо стверджуваних ОСОБА_1 порушень судом першої інстанції норм процесуального права
59.        У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 серед іншого зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду порушив строки розгляду справи № 640/4666/19 за її позовом до КДКП.
60.        Відповідно до пункту 7 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є розумні строки розгляду справи.
61.         Положеннями статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
62.         ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватися в контексті обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявників та відповідних органів державної влади, а також важливість предмета спору для заявників (рішення від 06 лютого 2020 року у справі «Закутній проти України», параграф 7).
63.        Велика Палата Верховного Суду, в аспекті зазначених критеріїв, виокремлених ЄСПЛ, та з урахуванням значної кількості клопотань позивачки під час розгляду справи в суді першої інстанції, а також у зв`язку з реформуванням органів прокуратури, вважає, що строки розгляду справи в суді першої інстанції відповідали критеріям розумної тривалості.
64.        Також Велика Палата Верховного Суду вважає необґрунтованими доводи скаржниці про упередженість суду першої інстанції при вирішенні цієї справи, оскільки незгода учасника справи з мотивами судового рішення не свідчить про упередженість суду, який його ухвалив. 
65.        До того ж, 18 серпня 2020 року ОСОБА_1 зверталася суду першої інстанції  із клопотанням про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, яке, посилаючись на практику ЄСПЛ, мотивувала тим, що втратила довіру до колегії суддів, оскільки судді відмовили їй у задоволенні поданих нею клопотань.
Ухвалою від 15 вересня 2020 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відвід колегії суддів, мотивуючи відмову відсутністю визначених процесуальним законом (частиною першою статті 36 КАС України) підстав для такого відводу.
66.        Щодо посилань позивачки на те, що судом першої інстанції не досліджені надані нею докази, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.
67.           Згідно з положеннями статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
68.        Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
69.        Водночас частиною четвертою статті 73 КАС України передбачено, що суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
70.        Відтак Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що суд надає оцінку кожному доказу, наданому стороною та приймає рішення щодо його дослідження / недослідження згідно з вимогами, визначеними частиною першою статті 72 та частиною четвертої статті 73 КАС України, а тому відсутні підстави вважати, що в межах зазначених вимог суд першої інстанції порушив норми процесуального права.
Щодо суті спору
71.        Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
72.        Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди повинні дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.
73.        Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
74.        Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні й конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Основного Закону України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
75.        Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 реалізувала своє право на звернення до Комісії шляхом подання скарг на дії прокурорів Київської місцевої прокуратури № 9 від 12 листопада та 03 грудня 2018 року.
76.        Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
77.        Згідно зі статтею 44 Закону України «Про прокуратуру» дисциплінарне провадження здійснюється Комісією.
78.        Частиною першою статті 45 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Комісією дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.
79.        Відповідно до частини другої цієї статті право на звернення до Комісії з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти. Комісія розміщує на своєму веб-сайті рекомендований зразок дисциплінарної скарги.
80.        Процедура розгляду дисциплінарної скарги на підставі Закону України «Про прокуратуру» передбачає: 1) відкриття дисциплінарного провадження; 2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення про наявність підстав для відсторонення прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.
81.        Згідно з частинами першої та другої статті 46 Закону України «Про прокуратуру»  секретаріат Комісії у день надходження дисциплінарної скарги реєструє її та за допомогою автоматизованої системи визначає члена Комісії для вирішення питання щодо відкриття дисциплінарного провадження.
Член Комісії своїм вмотивованим рішенням відмовляє у відкритті дисциплінарного провадження, якщо дисциплінарна скарга не містить конкретних відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку прокурора.
82.        Відповідно до вимог частини другої пункту 107 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, прийнятого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року (в редакції, що діяла на час прийняття рішень про відмову у відкритті дисциплінарних проваджень за скаргами ОСОБА_1 від 12 листопада та 03 грудня 2018 року, далі - Положення) рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження повинно бути вмотивованим та протягом трьох днів з моменту прийняття надісланим заявникові.
83.        Як слідує з матеріалів справи, 20 листопада 2018 року членом КДКП ОСОБА_18 було прийнято рішення № 1848дс-18 про відмову у відкритті дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_1 від 12 листопада 2018 року, яке було направлено скаржниці 22 листопада 2018 року. 
12 грудня 2018 року членом КДКП ОСОБА_21 прийнято рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою ОСОБА_1 від 03 грудня 2018 року.
Відповідно до інформації, наданої Комісією 05 жовтня 2021 року до Великої Палати Верховного Суду, 14 грудня 2018 року за вихідним № 11/2/4-1971дс-18-14966вих-18 зазначене рішення КДКП від 12 грудня 2018 року з додатками на 4-х аркушах надіслано ОСОБА_1 (а. с. 125-129, т. 8). Своєю чергою, зазначене також підтверджується копією відповідних аркушів книги обліку вихідної кореспонденції КДКП № 11/2/2-23-18, том 3, за період з 01 листопада по 29 грудня 2018 року (а. с. 130, 131, т. 8).
84.        Водночас Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу / його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
85.        З урахуванням зазначеного Велика Палата Верховного Суду висновує, що КДКП діяла в межах повноважень, визначених Законом України «Про прокуратуру».
86.        Велика Палата Верховного Суду також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що скарги та додатки скаржниці від 03 грудня 2018 року 11/2-1022 вх-18, від 06 грудня 2018 року 11/2-10360вх-18, від12 грудня 2018 року 11/2-10749вх-18,  від 20 грудня 2018 року 11/2-11315вх-18, від 28 грудня 2018 року 11/2-11956вх-18, від 22 січня 2019 року 11/2-1531вх-19 за своїм змістом та функціональним спрямуванням є додатками до попередніх листів, а тому не можуть вважатися дисциплінарними скаргами в розумінні Закону України «Про прокуратуру».
87.        Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що скарга ОСОБА_1 від 04 лютого 2019 року за змістом не може вважатися дисциплінарною скаргою в розумінні Закону України «Про прокуратуру», оскільки вона обґрунтована незгодою скаржниці з прийнятими КДКП рішеннями.
88.        На підставі зазначеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що доводи ОСОБА_1 щодо бездіяльності КДКП є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в межах судового розгляду цієї справи.
89.        Також Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до пункту 107 Положення (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження повинно бути вмотивованим та протягом трьох днів з моменту прийняття надісланим заявникові.
90.        Як слідує з матеріалів справи, рішення КДКП від 20 листопада та 12 грудня 2018 року було надіслано скаржниці 22 листопада та 14 грудня 2018 року відповідно, тобто в межах строку, визначеного пунктом 107 зазначеного Положення. Відтак Велика Палата Верховного Суду вважає, що Комісія діяла в межах чинного на момент виникнення спірних відносин законодавства.
91.        Окремо Велика Палата Верховного Суду зазначає про те, що доводи скаржниці щодо протиправності рішення КДКП від 12 грудня 2018 року не можуть бути предметом апеляційного розгляду Великої Палати Верховного Суду як суду апеляційної інстанції.
92.        Відповідно до частини п`ятої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
93.        Зважаючи на викладене, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що оскільки протиправність рішення КДКП від 12 грудня 2018 року не була предметом судового розгляду в суді першої інстанції, то і не може бути предметом апеляційного розгляду.
Крім того, варто зазначити, що суд першої інстанції в ухвалі від 23 квітня 2019 року про відмову у відкритті провадження в цій справі в частині позовних вимог про скасування рішень КДКП про відмову у відкритті КДКП дисциплінарного провадження щодо прокурорів Київської місцевої прокуратури № 9 за скаргами ОСОБА_1 правильно зазначив про те, що з урахуванням пункту 150 Положення право на оскарження рішень (актів індивідуальної дії) КДКП, що приймаються за результатами дисциплінарного провадження щодо прокурора, має лише особа, якої це рішення стосується. Водночас особи, за наслідками розгляду дисциплінарної скарги яких відмовлено у відкритті провадження, не набувають статусу суб`єктів дисциплінарного провадження і в силу вимог законодавства позбавлені права оскаржувати відповідні рішення КДКП, оскільки такі рішення не мають безпосереднього впливу на права, свободи та інтереси цих осіб і не порушують їх.
94.        Щодо вимог скаржниці про відшкодування моральної шкоди Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.
95.        Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
96.        Згідно із частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
97.        Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
98.        Відтак відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені.
99.        Разом з тим порушення прав скаржниці не знайшло свого підтвердження за результатами розгляду справи, а тому підстави для задоволення заявлених вимог про відшкодування такої шкоди відсутні.
100.     Ураховуючи викладене, правильними також є висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у частині відшкодування моральної шкоди, оскільки останні є похідними від основної позовної вимоги, а саме про визнання протиправною бездіяльності відповідача, у задоволенні якої обґрунтовано відмовлено судом.
101.  Щодо інших доводів скаржниці Велика Палата Верховного Суду керується практикою ЄСПЛ, відповідно до якої обов`язок суду обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (параграф 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). 
Іншим доводам апеляційної скарги, які є подібними до аргументів позовної заяви, судом першої інстанції надано належну оцінку, з якою погоджується Велика Палата Верховного Суду.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
102.     Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
103.     Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
104.     Отже, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у ньому висновків, то апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 241-243, 308, 310, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1.                 Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.                 Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя-доповідач                                                              Т. О. Анцупова
Судді:                                    В. В. Британчук                                          К. М. Пільков
Ю. Л. Власов                                               О. Б. Прокопенко
І. В. Григор`єва                                           Л. І. Рогач
М. І. Гриців                                                  О. М. Ситнік
Ж. М. Єленіна                                             В. М. Сімоненко
О. С. Золотніков                                        С. П. Штелик
Г. Р. Крет