Головуючий І інстанції: Заічко О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 р. 	Справа № 520/18755/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/18755/2020
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління ДПС у Харківській області                     
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, винесені (сформовані) 31.08.2020 ГУ ДПС у Харківській області: №0235364/1-5606-2030 у сумі 4999,99 грн.; №0235364/2-5606-2030 у сумі 4297,60 грн.; №0235366/1-5606-2030 у сумі 215,93 грн.; №0235367/1-5606-2030 у сумі 461,65 грн.; №0235369/1-5606-2030 у сумі 23,19 грн.; №0235368-5606-2030 у сумі 7550,24 грн.; №0235368/1-5606-2030 у сумі 6489,60 грн.; №0235363-5606-2030 у сумі 2037,60 грн.; №0235363/1-5606-2030 у сумі 1751,36 грн.; №0235364-5606-2030 у сумі 5604,34 грн.; №0235365-5606-2030 у сумі 862,42 грн.; визнати протиправною та скасувати податкову вимогу, винесену (сформовану) 07.12.2020 ГУ ДПС у Харківській області за №74347-13 відносно ОСОБА_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 позов задоволено частково. Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 31.08.2020 року: №0235364/2-5606-2030 у сумі 4297,60 грн.; №0235369/1-5606-2030 у сумі 23,19 грн.; №0235368/1-5606-2030 у сумі 6489,60 грн.; №0235363/1-5606-2030 у сумі 1751,36 грн., винесені відносно ОСОБА_1 . Скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Харківській області від 07.12.2020 року №74347-13, винесену відносно ОСОБА_1 .
Ухвалою Харківського  окружного адміністративного суду від 13.07.2021 у  задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 520/18755/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області       про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень  - відмовлено.
Позивач не погодився з зазначеною ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського  окружного адміністративного суду від 13.07.2021 по справі № 520/18755/2020 та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що висновки суду першої інстанції про необхідність надання квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжного доручення з відміткою банку, касових чеків або інших банківських документів, що підтверджують здійснення оплати послуг адвоката в рамках даної справи є помилковими, оскільки  законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документу.  На підтвердження вищезазначеного посилається на висновки Верховного Суду у постановах від 16.04.2020 у справі №727/4597/19, від 14.05.2020 по справі № 344/7365/16-а, від 14.05.2020 по справі №344/7365/16-а.  
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Приймаючи рішення про відмову у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача не подано доказів, що підтверджують сплату гонорару адвоката  та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору. Також суд першої інстанції  зазначив, що  договором про надання правової допомоги взагалі не врегульований порядок, розмір та строки здійснення розрахунків, а у суду відсутня змога встановити дійсність понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката. 
Колегія суддів  не може  погодитися  з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.7 ст.139 КАС України).
Частинами 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).
Згідно з ч.6 ст.135 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.135 КАС України).
З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.
Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача на підтвердження витрат з оплати професійної правової допомоги подано наступні документи: договір № 02/12-16 від 16.12.2020 про надання правової допомоги (а.с. 155-156),  звіт про виконання договору про надання правової допомоги №02/12-16 від 16.12.2020 р., яким сторони погодили, що 1 година роботи адвоката вартує клієнту 500 грн. (а.с.157), квитанція № 02/12-16 про сплату гонорару на виконання умов договору про надання правової допомоги від 16.12.2020 № 02/12-16, відповідно до яких ОСОБА_1 сплатила адвокату Гриньову Р.О.  кошти в загальній сумі 5000,00 грн. на оплату правової допомоги, яка відповідно до обсягу наданих послуг  по справі 520/18755/2020 складається з: ознайомлення та аналізу матеріалів, наданих клієнтом 2 години, підготовка позовної заяви 5 годин, підготовка відповіді на відзив 3 години, всього  8 годин.  
Верховний Суд в постанові від 16.04.2020 у справі №727/4597/19 прийшов до висновків про те, що Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (Закон №265/95-ВР) , Положення "Про форму та зміст розрахункових документів" затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13 (Положення №13) та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 ( Положення №148) не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.
Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження отримання адвокатом від клієнта вказаного гонорару (грошових коштів), адвокатом було надано квитанцію № 02/12-16 від 09.03.2021 року на суму 5000,00 грн. та підписаний сторонами звіт  про виконання договору про надання правової допомоги № 02/12 від 16.12.2020 року, в якому зазначені послуги надані адвокатом та розрахунки суми гонорару.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про  відсутність доказів  на підтвердження сплати гонорару адвоката.
Також колегія суддів зазначає, що статтею 134 КАС України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.
Колегія суддів вказує, що у відповідності до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, а частиною 5 статті 134 КАС України на суд покладено обов`язок надавати оцінку співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Беручи до уваги, що дана справа є справою невеликої складності, враховуючи, що обсяг обставин, які є предметом доказування по даній справі, та доказів, якими підтверджуються ці обставини, не є надто значним, колегія суддів вважає, що час, який зазначений у акті наданих послуг та детальному описі робіт як витрачений адвокатом на надання вказаних вище видів правничої допомоги у цій справі – 10 годин, вочевидь не відповідає складності спору.
Крім того, колегія суддів зазначає, що  такі послуги як  ознайомленя та аналіз матеріалів, наданих клієнтом, фактично охоплюються такою послугою як підготовка та подання позовної заяви до Харківського  окружного адміністративного суду, тому виділення вказаних вище послуг як окремих і самостійних не є підставою для відшкодування їх вартості відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи викладене, заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу в розмірі 5000, 00 грн. є завищеною та неспівмірною із складністю цієї справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
Разом з тим, беручи до уваги, що факт надання правничої допомоги підтверджено документально, колегія суддів вважає, що, з урахуванням принципу співмірності, витрати на правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача, слід зменшити до 3000 грн..
Таким чином, враховуючи вищевикладене в сукупності, судова колегія вважає за необхідне частково задовольнити заяву  позивача та ухвалити постанову у справі № 520/18755/2020 про стягнення на користь ОСОБА_1  за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) 00 грн..
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене вище, рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з`ясуванні обставин у справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали з прийняттям постанови про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 520/18755/2020. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 по справі № 520/18755/2020  скасувати.
Прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. - задовольнити частково.       
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (ЄДРПОУ 43143704) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) 00 грн. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    І.М. Ральченко