П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/4743/21	
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача - Стас Л.В.,
суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій щодо розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідач/скаржник), в якому просив:
- визнати протиправними дії Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, які полягають у розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби;
- зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки провести перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби та здійснити виплату суми перерахунку.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач наголошував, що при звільненні з військової служби відповідач протиправно виплатив йому грошову допомогу без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, попри те, що така винагорода має систематичний характер та входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, що підтверджено витягом з відомостей про нарахування та виплату грошового забезпечення та грошовим атестатом.
Про обґрунтованість заявлених вимог, як вважає позивач, свідчить ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі-Закон №2011-ХІІ), згідно якої, щомісячна додаткова грошова винагорода є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця, а тому повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.
Також, позивач зазначив про наявність усталеної практики Верховного Суду, яка підтверджує право військовослужбовця на виплату грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди (постанови від 16 травня 2019 року у справі №826/11679/17, від 31 липня 2019 року у справі №826/3398/17, від 08 серпня 2019 року у справі №802/955/17-а, від 19 вересня 2019 року №826/14564/17, від 16 грудня 2019 року у справі №825/812/17.
Окрім того, позивач вказав, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року позов ОСОБА_1 – задоволено.
Визнано протиправними дії Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби.
Зобов`язано Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки провести перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби та здійснити виплату суми перерахунку, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнуто з Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подав апеляційну скаргу, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що рішення про розмір належної до виплати позивачу одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби було прийнято іншою юридичною особою – Південним оперативним командуванням, таким чином Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не мав підстав та повноважень на перегляд зазначеного рішення. 
Таким чином, скаржник впевнений в тому, що суд першої інстанції повинен був залучити до справи належного відповідача, а саме: Південне оперативне командування.
При цьому, апелянт повідомив про те, що Південне оперативне командування не перебуває на грошовому забезпеченні Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Окрім того, відповідач наголосив про те, що до складу місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога не передбачено включення винагороди, що в свою чергу свідчить про відповідність до вимог п.п.38.1,38.6 розділу ХХХVIIІ Інструкції, затвердженої наказом МОУ наказом від 11 червня 2008 року №260, за якою до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).
ОСОБА_1 не скористався процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що Наказом Міністра оборони України (по особовому складу)№71 від 14 лютого 2014року полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п. «б» (за станом здоров`я) ч.6ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(а.с.11).
Відповідно до наказу начальника штабу Південного оперативного командування (по стройовій частині) №33 від 06 березня 2014року полковника ОСОБА_1 06 березня 2014року виключено зі списків особового складу управління та усіх видів грошового забезпечення. У вказаному наказі визначено виплатити, зокрема, допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 50%місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби із розрахунку 29 календарних років відповідно донаказу Міністра оборони України №260 від 11 червня 2008року у сумі 68786,55 грн. (а.с.12).
01 березня 2021 року (вих. №185) Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки за результатами розгляду заяви позивача повідомлено, що виплата грошової допомоги позивача у разі звільнення з військової служби здійснювалась на підставі п.38.6 розділу ХХХVIII наказу Міністра оборони України №260 від 11 червня 2008року «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» військовослужбовцям, які звільняються, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включається: оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).З урахуванням наведеного повідомлено позивачу про неможливість здійснення нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації (а.с.16).
Не погоджуючись з вказаним ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода, яка встановлена Кабінетом Міністрів України та виплачувалась позивачу з моменту введення її в дію постановою Уряду та до моменту звільнення, мала постійний характер, суд вважає, що в силу статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"розрахунок грошової допомоги при звільненні повинен був проводитись з урахуванням вказаної щомісячної додаткової грошової винагороди.
До зазначених висновків суд першої інстанції дійшов з урахуванням висновків Верховного Суду, що викладені у постановах від 16 травня 2019 року у справі №826/11679/17, від 19 вересня 2019 року у справі №826/14564/17.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з ч.2ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
У силу вимог частини першої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У частині другій статті 9 Закону №2011-XII наведено перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з частиною другою статті 15 Закону №2011-XII (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Крім того, пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з п.38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 (далі – Інструкція №260) військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.
Так, підпунктом 2 пункту 1 Постанови №889 установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 01 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Згідно пункту 2 Постанови №889, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Тобто, приписи Постанови №889 встановлюють, що щомісячна додаткова грошова винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Тобто, виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів.
Водночас, питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17.
Так, у постанові від 06 лютого 2019 року Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:
1) посадовий оклад;
2) оклад за військовим званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Так, згідно довідок Одеського територіального центру комплектування та соціальної політики від 01 березня 2021 року за вих.№184 «Про виплату щомісячної додаткової грошової винагороди полковнику ОСОБА_1 з 01 грудня 2013 року по 06 березня 2014 року» та від 18 березня 2021 року за вих.№272 «Про склад грошового забезпечення полковника ОСОБА_1 при звільненні з військової служби», вбачається, що додаткова грошова винагорода нараховувалася і виплачувалася позивачу щомісяця (а.с.12-13).
Таким чином, відсутні підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення.
Вказане спростовує доводи апелянта щодо визнання щомісячної додаткової грошової винагороди періодичною виплатою.
Аналогічні правові висновки Верховний Суд сформулював у постановах від 16 травня 2019 у справі № 826/11679/17, від 31 липня 2019 у справі №826/3398/17, від 08 серпня 2019 у справі №802/955/17-а, від 24 березня 2020 у справі № 810/2734/17, від 30 квітня 2021 року у справі №620/561/20.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає протиправним невключення до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, що передбачена Постановою №889.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, за станом на час звільнення позивача з військової служби, був визначений Інструкцією №260.
Згідно наказу начальника штабу Південного оперативного командування (по стройовій частині) №33 від 06 березня 2014 року було визначено виплатити ОСОБА_1 , зокрема, допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби із розрахунку 29 календарних років, відповідно до наказу Міністра оборони України №260 від 11 червня 2008 року у сумі 68786,55 грн.
Разом з тим, згідно інформації з ЄДРПОУ державну реєстрацію Південного оперативного командування з 15 липня 2015 року припинено. На базі Південного оперативного командування було створено Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке є правонаступником Південного оперативного командування.
Як зазначає сам відповідач, Південне оперативне командування з 2014 року перебувало на грошовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в подальшому, згідно наказу від 12 грудня 2018 року №517 "Про ведення в дію штату Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №43/056" переформовано у Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.
Таким чином, Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (код ЄДРПОУ08402040, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Піроговська, 6) є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає спростованими доводи відповідача з приводу того, що Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не є належним відповідачем у даній справі.
Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно листа-відповіді Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01 березня 2021 року вбачається, що відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі звільнення з урахуванням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної грошової винагороди на підставі відсутності права на вказані виплати. (а.с.16)
У даному листі, та інших процесуальних документів долучених відповідачем до матеріалів справи під час розгляду справи в суді першої інстанції, не міститься інформації про те, що позивачу відмовлено у задоволенні його заяви саме на підставі того, що Південне оперативне командування (нині - Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») не перебуває на грошовому забезпеченні Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
З системного аналізу вимог чинного законодавства та обставин справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Розподіл судових витрат згідно вимогст.139 КАС України не передбачено.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій щодо розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 13.10.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Шеметенко Л.П.    Турецька І.О.