КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
23 листопада 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 756/1396/15-ц
 
провадження № 22-ц/824/15265/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),
суддів - Желепи О.В., Стрижеуса А.М.
за участю секретаря судового засідання - Беби В.А.
 
учасники справи:
 
боржник - ОСОБА_1 
заінтересована особа - старший державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренко Олександр Сергійович
стягувач -  ОСОБА_2 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 
 
на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 20 липня 2021 року у складі судді Андрейчук Т.В.
 
у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка Олександра Сергійовича, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У січні 2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С., в якій просив: визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С. та зобов`язати старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С.:
надати довідку-розрахунок про наявність заборгованості зі сплати аліментів; 
скасувати арешт, накладений на майно боржника постановою від 14 березня 2019 року; 
скасувати постанову про розшук майна боржника від 15 березня 2019 року; 
скасувати тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання; 
виключити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, внесені на підставі постанови від 28 грудня 2018 року; 
скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30 листопада 2018 року.
В обґрунтування вимог зазначав, що в рамках виконавчого провадження № 57572767 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року у справі № 756/1396/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів постановами старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С. накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , оголошено в розшук майно боржника - автомобіль Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 , звернуто стягнення на доходи боржника, встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання.
Указував, що він повністю сплатив заборгованість за аліментами, а тому відсутні підстави для накладення арешту на його майно, оголошення його в розшук та продовження дії обмежень, передбачених ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Також боржник наголошував на тому, що державний виконавець усупереч вимогам закону не надає йому довідку-розрахунок про наявність заборгованості зі сплати аліментів.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20 липня 2021 року скаргу задоволено частково.
Постановлено:
Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка Олександра Сергійовича щодо нескасування арешту, накладеного на все майно боржника ОСОБА_1 постановою державного виконавця від 14 березня 2019 року.
Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка Олександра Сергійовича щодо невиключення відомостей про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.
Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка Олександра Сергійовича щодо нескасування тимчасових обмежень боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання, вжитих постановами державного виконавця від 14 березня 2019 року.
У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, 04 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу в частині відмови у задоволенні вимог скаржника скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити вимоги та зобов`язати старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка Олександра Сергійовича:
скасувати арешт, накладений на майно боржника постановою від 14 березня 2019 року; 
скасувати постанову про розшук майна боржника від 15 березня 2019 року;
скасувати тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання;
зобов`язати виключити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, внесені на підставі постанови від 28 грудня 2018 року; 
зобов`язати скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30 листопада 2018 року. 
При цьому апелянт зазначає, що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального права.        
Зазначає, що суд першої інстанції, визнавши бездіяльність старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка Олександра Сергійовича протиправною, дійшов помилкового висновку про те, що суд не має права зобов`язувати посадових осіб органів державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно Закону України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. 
Однак, заявник зазначає, що такий спосіб не відновлює порушені права апелянта, а суд в рішенні не вирішує питання яким чином повинно бути відновлене порушене право скаржника.
Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.
Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.
 Інші учасники справиу судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 20 липня 2021 року оскаржується апелянтом лише в частині відмови у задоволенні вимог скарги, а тому в іншій частині апеляційним судом не перевіряється.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив з того, що належним способом захисту порушеного права боржника ОСОБА_1 є визнання неправомірною бездіяльності старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С. щодо нескасування арешту,  невиключення відомостей про нього з Єдиного реєстру боржників, нескасування тимчасових обмежень боржника, вжитих постановами від 14 березня 2019 року.
Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.
Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від                       18 червня 2015 року у справі № 756/1396/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь   ОСОБА_2 аліменти на утримання їх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 січня 2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Рішення набрало законної сили 06 жовтня 2015 року та 12 жовтня 2015 року на його виконання Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2/756/1991/15.
Виконавче провадження № 57572767 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року у справі № 756/1396/15-ц здійснюється старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)              Бондаренком О.С.
Порядок виконання рішень судів про стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5.
Судом установлено, що боржник ОСОБА_1 у повному обсязі не сплачував аліменти на утримання дітей, стягнуті за рішенням суду. Розмір заборгованості ОСОБА_1 за аліментами станом на 01 листопада 2018 року становив 472 245,40 грн.
30 листопада 2018 року державним виконавцем винесено постанову, якою звернуто стягнення на 1/2 частину заробітної плати ОСОБА_1 , яку він отримує у ПрАТ «Страхова компанія «Довіра і Гарантія» (т. 2, а.с. 98-99). Також державним виконавцем здійснено реєстрацію боржника ОСОБА_1 в Єдиному реєстрі боржників (т. 2, а.с. 96-97).
У зв`язку з несплатою ОСОБА_1 заборгованості за аліментами постановою старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С. від 14 березня 2019 року накладено арешт на все майно, що належить на праві власності боржнику (т. 2, а. с. 94).
Цього ж дня державним виконавцем винесено постанови, якими встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання (т. 2, а.с. 86-92).
Постановою старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С. від 15 березня 2019 року оголошено в розшук автомобіль Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 (т. 2, а.с. 100).
Заборгованість зі сплати аліментів у сумі 472 245,40 грн було сплачено боржником, про що зазначено старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренком О.С. у постанові про стягнення виконавчого збору від                   15 вересня 2020 року (т. 2, а.с. 102). Надані державним виконавцем матеріали виконавчого провадження № 57572767 не містять відомостей про те, що після сплати заборгованості боржник ОСОБА_1 не сплачував аліменти на утримання доньок та знову допустив заборгованість з їх сплати.
За положеннями п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Таким чином, після сплати ОСОБА_1 заборгованості за аліментами старший державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренко О.С. зобов`язаний був зняти арешт з майна боржника та виключити відомості про нього з Єдиного реєстру боржників.
Однак, державний виконавець протиправно не вчинив указаних дій, порушивши імперативні норми Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання застосовуються державним виконавцем до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. 
Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С., заявник просив визнати протиправною його бездіяльність; зобов`язати старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С. надати довідку-розрахунок про наявність заборгованості зі сплати аліментів; скасувати арешт, накладений на майно боржника постановою від 14 березня 2019 року; скасувати постанову про розшук майна боржника від 15 березня 2019 року; скасувати тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання; виключити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, внесені на підставі постанови від 28 грудня 2018 року, скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30 листопада 2018 року.
Наразі, встановивши, що ОСОБА_1 сплатив заборгованість по аліментам, суд дійшов вірного висновку, що державний виконавець повинен був скасувати тимчасові обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання, вжиті постановами від 14 березня 2019 року. 
Вирішуючи скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця,  вірним є висновок, що суд не має права зобов`язувати посадових осіб органів державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно з Законом України «Про виконавче провадження»  можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.
А тому доводи апелянта, що суд повинен зобов`язати посадових осіб органів державної виконавчої служби до вчинення певних дій є неспроможними з огляду на те, що такі дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби і в цій частині висновок суду є цілком законним.
Отже, суд першої інстанції правильного висновку дійшов, що належним способом захисту порушеного права боржника ОСОБА_1 є визнання неправомірною бездіяльності старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С. щодо нескасування арешту, невиключення відомостей про нього з Єдиного реєстру боржників, нескасування тимчасових обмежень, вжитих постановами від 14 березня 2019 року.
Нормою ч. 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»  передбачено, що довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем лише на вимогу стягувача.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, у державного виконавця відсутній обов`язок скласти йому довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів.
 Як установлено судом, постановою від 30 листопада 2018 року державним виконавцем звернуто стягнення на 1/2 частину заробітної плати ОСОБА_1 , яку він отримує у ПрАТ «Страхова компанія «Довіра і Гарантія», до сплати заборгованості за аліментами. Після її сплати аліменти стягуються у тому розмірі, який зазначений у виконавчому листі (п. 2 резолютивної частини постанови)
Заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 відсутня, виконавчий збір, визначений у постанові від 15 вересня 2020 року сплачений в повному обсязі, поточні аліменти сплачуються в повному обсязі (т.3 а.с. 102)
Отже, підстави для визнання цієї постанови державного виконавця протиправною відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України  достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Будь-яких доказів, які б відповідали вказаним принципам доказування, позивач суду не надав.
У пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про  застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновку суду,  апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду попередньої інстанції. 
Посилання апелянта на невірний висновок суду про відсутність права зобов`язувати посадових осіб органів державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, є безпідставні.
Доводи апелянта, що спосіб, у який задоволено його скаргу, не відновлює порушені права апелянта, колегія не приймає до уваги, оскільки належним способом захисту порушеного права боржника ОСОБА_1 є визнання неправомірною бездіяльності старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С. щодо нескасування арешту, невиключення відомостей про нього з Єдиного реєстру боржників, нескасування тимчасових обмежень боржника , вжитих постановами від 14 березня 2019 року. і в цій частині висновок суду є цілком законний та обґрунтований.
Отже, колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах, які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду  апеляційної інстанції.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає, а отже, слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а  ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Ухвалу суду постановлено з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятої ухвали не впливають
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 20 липня 2021 року в частині відмови у задоволенні вимог скарги - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено «23» листопада 2021  року.

 
Головуючий                                                                          В.А. Кравець

Судді                                                                                      О.В. Желепа

                                                                                                А.М. Стрижеус