ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 листопада 2021 року           справа №200/3143/21-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів  Блохіна А.А.,  Геращенка І.В.,  секретаря судового засідання Ашумова Т.Е.,  представника відповідача Ковальової А.Г., розглянув у  відкритому судовому засіданні   апеляційну скаргу    Територіального управління державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську   на рішення   Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 р.  (рішення у повному обсязі складено 12 серпня 2021 у м. Слов`янськ)  у справі   № 200/3143/21-а (головуючий І інстанції суддя Арестова Л.В.) за позовом ОСОБА_1     до     Територіального управління державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську    про   визнання дій протиправними та поновлення на роботі,

                                              ВСТАНОВИВ:

24.03.2021 року позивач звернувся до відповідача з позовними вимогами щодо визнання протиправним та скасування наказу директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську від 26.02.2021 року № 40-ос "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлення його на посаді слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, або на рівнозначній посаді; стягнення з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську на його корить середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також судові витрати на правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн. (т. 1 а.с. 1-4).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року  позов  задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську від 26.02.2021 року № 40-ос «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено  позивача на посаді слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську.
Стягнуто з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську на користь  позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 02 березня 2021 року по 03 серпня 2021 року в розмірі 306 876 (триста шість тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 15 (п`ятнадцять) копійок.
Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську та стягнення з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську на користь  позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 48 223 (сорок вісім тисяч двісті двадцять три) гривні 36 (тридцять шість) копійок підлягає негайному виконанню.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат (т. 2 а.с. 4-13).
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу,  в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким  відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" скорочення чисельності або штату державних службовців є самостійною та достатньою підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення та не містить будь-яких додаткових умов для її припинення.
Згідно із додатками до наказу Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 № 199ДСК,  посади державної служби ТУ ДБР у м. Краматорську, в тому числі посаду, яку обіймав позивач, виведено із штатного розпису. Водночас до штатного розпису ТУ ДБР у м. Краматорську введено нові посади (іншої категорії) - рядового та начальницького складу у новостворених відділах згідно нової структури територіального управління. Таким чином у результаті змін структури та штатного розпису в ТУ ДБР у м. Краматорську мало місце зменшення чисельності та штату державних службовців.
Оскільки скорочення посади позивача відбувалось внаслідок зменшення чисельності державних службовців, при тому що переведення працівників однієї категорії посад на іншу чинним законодавством не передбачено, як Законом України «Про Державне бюро розслідувань» так і Законом України «Про державну службу» особи, що займали такі посади, підлягали звільненню.
Вважає, що сам факт прийняття наказу Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 № 199 ДСК є належним та достатнім доказом скорочення посади державної служби, яку обіймав позивач у ТУ ДБР у м. Краматорську. Посилається на правовий висновок Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 756/5243/17.
Зазначає, що відповідачем, як суб`єктом призначення на посаді позивача, дотримано регламентовану в статті 87 Закону України "Про державну службу" процедуру вивільнення державних службовців, оскільки позивача було попереджено про наступне вивільнення за 30 календарних днів, проведено повний розрахунок при звільнення та виплачено вихідну допомогу в розмірі 2 середніх заробітних плат.
Апелянт  вважає, що положення Прикінцевих і перехідних положень Закону № 305 не забороняють і не спростовують право суб`єкта призначення на звільнення державного службовця  із будь-яких передбачених чинним на момент прийняття такого рішення законодавством підстав, в тому числі після 27 грудня 2019. Згідно ч. 6 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, при звільнення державного службовця на підставі п. 1 чи п. 1-1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», у суб`єкта призначення відсутній обов`язок як переводити особу, посада якої скорочується, на іншу рівнозначну  або нижчу посаду, так і враховувати переважне право залишення на роботі, у тому числі передбачене Кабінетом Міністрів України у постанові від 15.06.1994 № 414.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Представник  відповідача  доводи апеляційної скарги підтримала у судовому засіданні.
Представник позивача був присутнім  тільки в одному судовому засіданні, надав відповідні пояснення. До останнього судового засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Суд, заслухавши суддю-доповідача,   представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, наданий відзив,  здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Наказом № 109-ос позивача було призначено на посаду слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську (т. 1 а.с. 12).
16.11.2020 року позивач отримав письмове попередження про наступне вивільнення від 13.11.2020 року вих. № 10-13-34/376, яким позивача повідомлено, що у зв`язку зі скороченням посади державної служби 01.02.2021 року внаслідок затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, відповідно до наказу Державного бюро розслідувань від 22.10.2020 року № 199 дск «Про затвердження змін до штатного розпису територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську на 2020 рік».  Позивача попереджено про наступне скорочення посади слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яку позивач обіймав, та одночасно повідомлено про те, що позивача буде звільнено на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» з виплатою згідно з частиною четвертою цієї статті вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат. 16.11.2020 позивач особисто ознайомився із цим попередженням (т. 1 а.с. 13).
Також, у січні 2021 року позивач отримав аналогічне за змістом письмове попередження про наступне вивільнення від 19.01.2021 року вих. № 13-09-38/33, в якому, крім іншого, зазначено однією з підстав скорочення також наказ Державного бюро розслідувань від 30.12.2020 року № 303 дск «Про затвердження змін до наказів Державного бюро розслідувань» та що у зв`язку зі скороченням посади державної служби 01.03.2021 року, з яким також ознайомлений особисто (т. 1 а.с. 14, 61).
Наказом Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську від 26.02.2021 року № 40-ос «Про звільнення ОСОБА_1 », відповідно до пунктів 2 та 5 частини 3 статті 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», керуючись пунктом 1 частини 1 та частиною четвертої статті 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку зі скороченням посади державної служби 01 березня 2021 року внаслідок затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську відповідно до наказу Державного бюро розслідувань від 22.10.2020 року № 199 дск «Про затвердження змін до штатного розпису територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську», та наказу Державного бюро розслідувань від 30.12.2020 року № 303 дек «Про затвердження змін до наказів Державного бюро розслідувань», позивача звільнено з посади слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, 01 березня 2021 року в зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису, припиненням державної служби (а.с. 15-16).
При вирішення справи суд виходить з наступного.
За частиною 1  статті 43 Конституції України  кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Частиною шостою зазначеної статті Основного  Закону  громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
12.11.2015  Верховною Радою України прийнято Закон № 794-VIII "Про Державне бюро розслідувань" (далі - Закон № 794-VIII), який набрав чинності з 01.03.2016, відповідно до якого ДБР визначено як центральний орган виконавчої влади, що здійснює правоохоронну діяльність з метою запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.
Завданнями ДБР відповідно до статті 5 Закону № 794-VIII є запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування:
1) злочинів, вчинених службовими особами, які займають особливо відповідальне становище відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про державну службу", особами, посади яких віднесено до першої - третьої категорій посад державної служби, суддями та працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України;
2) злочинів, вчинених службовими особами Національного антикорупційного бюро України, заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або іншими прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, крім випадків, коли досудове розслідування цих злочинів віднесено до підслідності детективів підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України;
3) злочинів проти встановленого порядку несення військової служби (військових злочинів), крім злочинів, передбачених статтею 422 Кримінального кодексу України.
За змістом положень статті 6 Закону № 794-VIII ДБР відповідно до покладених на нього завдань та у межах своєї компетенції, серед іншого: бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері протидії злочинності, вносить відповідні пропозиції на розгляд Кабінету Міністрів України; припиняє і розкриває злочини, розслідування яких віднесено до його компетенції; здійснює оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування злочинів, віднесених до підслідності ДБР, на підставах та в порядку, встановлених законом; розробляє і затверджує методику розслідування окремих видів злочинів; вживає заходів для повернення в Україну з-за кордону коштів та іншого майна, одержаних внаслідок вчинення злочинів, віднесених до підслідності ДБР; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Незалежність ДБР від незаконного втручання у його діяльність гарантується, зокрема, визначеними цим та іншими законами: 1) спеціальним статусом ДБР, особливим порядком визначення його загальної структури, фінансування та організаційного забезпечення діяльності; 2) особливим порядком добору, призначення та звільнення Директора ДБР, першого заступника Директора ДБР і заступника Директора ДБР, а також вичерпним, визначеним законом, переліком підстав для припинення їхніх повноважень; 3) порядком здійснення повноважень ДБР та його працівниками; 4) колегіальним прийняттям найбільш важливих рішень керівництвом ДБР; 5) забороною незаконного втручання у здійснення повноважень працівників ДБР; 6) належною оплатою праці працівників ДБР і соціальними гарантіями; 7) правовим захистом і забезпеченням особистої безпеки працівників ДБР, їхніх близьких родичів (стаття 4 Закону № 794-VIII).
Отже, нормами Закону № 794-VIII (у вказаній вище редакції) ДБР визначався як орган із спеціальним статусом, структурно незалежний від існуючих правоохоронних органів та органів безпеки.
На виконання пункту 1 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 794-VIII, Кабінет Міністрів України 29.02.2016 прийняв постанову № 127 "Про утворення Державного бюро розслідувань".
Законом України № 305-IX від 03.12.2019 "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань" були внесені зміни до Закону України "Про Державне бюро розслідувань", яким змінено правовий статус Державного бюро розслідувань з центрального органу виконавчої влади на державний правоохоронний орган.
Статтею 1 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" (у редакції Закону № 305-IX) визначено, що ДБР є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.
Міністерством юстиції України на звернення Державного бюро розслідувань було надано роз`яснення (вхід. 10729-20 10.04.2020) про те, що відповідно до підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону «Про Державне бюро розслідувань» незалежність ДБР від незаконного втручання у його діяльність гарантується, зокрема, визначеними цим та іншими законами спеціальним статусом Державного бюро розслідувань, особливим порядком фінансування та організаційного забезпечення.
Отже, з 27.12.2019 ДБР припинило своє існування як центральний орган виконавчої влади, що здійснює правоохоронну діяльність з метою запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції, та змінило статус на державний правоохоронний орган.
За змістом абзацу другого частини першої статті 9 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" (в редакції зі змінами, внесеними Законом № 305-ІХ, на час виникнення спірних правовідносин) організаційна структура Державного бюро розслідувань визначається Президентом України.
На виконання зазначених положень закону Указом Президента України від 05.02.2020 № 41/2020, затверджено нову організаційну структуру Державного бюро розслідувань.
Так, організаційна структура Державного бюро розслідувань включає в себе:
1. Центральний апарат:
Головне слідче управління;
Головне оперативне управління;
Головне оперативно-технічне управління;
Управління внутрішнього контролю;
Управління забезпечення особистої безпеки;
Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках;
Управління правового забезпечення;
Управління міжнародного співробітництва;
Управління кадрової роботи та державної служби;
Управління режимно-секретної роботи та захисту інформації;
Управління фінансової діяльності та бухгалтерського обліку;
Управління забезпечення діяльності;
Управління інформаційних технологій;
Відділ по роботі з громадськістю та засобами масової інформації;
Відділ організаційно-аналітичного забезпечення;
Патронатна служба.
2. Територіальні управління:
Територіальне управління, розташоване у місті Львові, що поширює свою діяльність на Волинську, Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську області;
Територіальне управління, розташоване у місті Хмельницькому, що поширює свою діяльність на Вінницьку, Житомирську, Рівненську, Хмельницьку, Чернівецьку області;
Територіальне управління, розташоване у місті Миколаєві, що поширює свою діяльність на Кіровоградську, Миколаївську, Одеську області;
Територіальне управління, розташоване у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим, Запорізьку, Херсонську області, місто Севастополь;
Територіальне управління, розташоване у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Дніпропетровську, Полтавську, Сумську, Харківську області;
Територіальне управління, розташоване у місті Краматорську, що поширює свою діяльність на Донецьку і Луганську області;
Територіальне управління, розташоване у місті Києві, що поширює свою діяльність на місто Київ, Київську, Черкаську та Чернігівську області.
3. Інститут підготовки кадрів Державного бюро розслідувань та Науково-дослідний інститут судових експертиз Державного бюро розслідувань.
Наказом Державного бюро розслідувань від 27.12.2019 № 343 затверджено Порядок зміни категорії посад працівників Державного бюро розслідувань, які підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу із урахуванням специфічних умов проходження служби.
На підставі п.п. 5, 8 ч. 1 ст. 12, ст. 14-2 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" видано Наказ № 323 від 08.07.2020 "Про затвердження Переліку посад у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового  та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами".
Серед посад у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань цими посадами визначено  начальник відділу (слідчого, оперативного) - підполковник Державного бюро розслідувань; заступник начальника відділу (слідчого, оперативного) - підполковник Державного бюро розслідувань; старший слідчий слідчого відділу - майор Державного бюро розслідувань; слідчий слідчого відділу - капітан Державного бюро розслідувань.
Наказом Державного бюро розслідувань від 15.10.2020 № 581 «Про затвердження структури та штатної чисельності територіальних управлінь Державного бюро розслідувань» ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 затвердив нову структуру та штатну чисельність ТУ ДБР у м. Краматорську  - 111 штатних одиниць (т. 1 а.с. 134-136).
Наказом  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2  внесено зміни до переліку посад у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами (т. 1 а.с. 131-133).
Наказом Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 № 199 ДСК «Про затвердження змін до штатного розпису ТУ ДБР у м. Краматорську», затверджено зміни до штатного розпису ТУ ДБР у м. Краматорську, які вводились у дію з 1 лютого 2021 (т. 1 а.с. 81-86).
Наказом Державного бюро розслідувань від 30.12.2020 № 303 ДСК затверджено зміни до наказу Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 № 199 ДСК в частині дати введення в дію змін до штатного розпису, зокрема, замість 1 лютого 2021 визначено дату 1 березня 2021 (т. 1 а.с. 91).
Згідно із додатками до наказу Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 № 199 ДСК посади державної служби ТУ ДБР у м. Краматорську, у тому числі посаду, яку обіймав позивач, виведено із штатного розпису.
Відтак, посади державної служби у раніше діючих підрозділах, зокрема, у Другому слідчому відділі (з розслідування злочинів вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) скорочено, а саме 1 штатну посаду начальника відділу; 1 посаду заступника начальника відділу; 17 штатних посад слідчих.
Листом Міністерства праці та соціальної політики України від 27.06.2007 № 162/06/187-7 "Щодо штатного розпису" роз`яснено, що штатний розпис це документ, що встановлює для даного підприємства, установи, організації структуру, штати та посадові оклади працівників. Типова форма штатного розпису, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2002 № 57 є обов`язковою для підприємств, установ, організацій бюджетної сфери.
В постанові Верховного Суду  від 27.03.2019 у справі № 756/5243/17 сформульовано таку правову позицію: "Підприємство вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, висновок судів про те, що на підприємстві не відбулося скорочення чисельності штату працівників є передчасним.
Суди фактично увійшли в обговорення питання доцільності скорочення чисельності або штату працівників, що лежить поза межами компетенції суду".
Суд зауважує, що накази Державного бюро розслідування від 8 липня 2020 № 323 та від 20.10.2020 № 199 ДСК не були оскаржені.
При виведенні посади із штатного розпису державного органу відбувається скорочення посади із подальшим переведенням особи, посада якої скорочується, на іншу посаду або звільнення.
Законом України "Про Державне бюро розслідувань" та Законом України "Про державну службу"  не передбачено переведення працівників однієї категорії посади на іншу.
Тобто, особи, що займали такі посади, підлягають звільненню. 
Пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" передбачено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Отже, відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" скорочення чисельності або штату державних службовців є самостійною та достатньою підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення  та не містить будь-яких додаткових умов для її припинення.
Відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону України "Про Державну службу" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностів.     
Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
За вимогами ст. 13 Закону України "Про державне бюро розслідувань"  директор територіального управління Державного бюро розслідувань: призначає на посади та звільняє з посад працівників відповідного територіального управління, крім тих, які призначаються Директором Державного бюро розслідувань відповідно до статті 12 цього Закону.   
Положеннями норм Закону України "Про Державне бюро розслідувань" визначено, що заборонено призначення особи на посаду будь-якої категорії працівників Державного бюро розслідувань без проведення відповідного конкурсу та подання конкурсної комісії.
16.11.2020 року позивач отримав письмове попередження про наступне вивільнення від 13.11.2020 року вих. № 10-13-34/376, яким позивача повідомлено, що у зв`язку зі скороченням посади державної служби 01.02.2021 року внаслідок затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, відповідно до наказу Державного бюро розслідувань від 22.10.2020 року № 199 дск «Про затвердження змін до штатного розпису територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську на 2020 рік»,  позивача попереджено про наступне скорочення посади слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яку позивач обіймав, та одночасно повідомлено про те, що позивача буде звільнено на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» з виплатою згідно з частиною четвертою цієї статті вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.   Під особистий підпис 16.11.2020 позивачем отримано дане попередження  (т. 1 а.с. 13).
Також у січні 2021 року позивач отримав аналогічне за змістом письмове попередження про наступне вивільнення від 19.01.2021 року вих. № 13-09-38/33, в якому, крім іншого, зазначено однією з підстав скорочення також наказ Державного бюро розслідувань від 30.12.2020 року № 303 дск «Про затвердження змін до наказів Державного бюро розслідувань» та що у зв`язку зі скороченням посади державної служби 01.03.2021 року, з яким також особисто ознайомлений (т. 1 а.с. 14).
У подальшому Наказом Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську від 26.02.2021 року № 40-ос ОСОБА_1 звільнено з посади  слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську з  01 березня 2021 року в зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису, припиненням державної служби (а.с. 15-16).
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем було дотримано процедуру вивільнення державних службовців.
Суд апеляційної інстанції  зауважує, що на час спірних правовідносин Законом України від 19.09.2019 № 117-IX, абз. 2 ч. 3 ст. 87 України "Про державну службу" виключено норму про те, що процедура вивільнення державних службовців на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті визначається законодавством про працю.
При цьому 2 лютого 2020 набрав чинності Закону України "Про внесення змін до КЗпП України" від 12.12.2019 № 378, а 13.02.2020 набрав чинності Закону України від 14.01.2020 № 440-IX щодо внесення аналогічних змін у Закон України "Про державну службу".
Статтю 40 КЗпП України доповнено ч. 5, яка визначає, що особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40, а також особливості застосування до них положень ч. 2 цієї статті, ст. 42, 42-1, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 49-2, ст. 74, ч. 3  ст. 121 цього Кодексу, встановлюється Законом, що регулює їх статус.
Статтю 49-2 КЗпП України  доповнено ч. 6, відповідно до якої вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:
про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;
у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;
не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.
Разом з тим, згідно абз. 1 ч. 3 ст. 87 Закону України "Про державну службу"  суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення. 
Тобто, з системного аналізу наведених норм вбачається, що пропонування особі, посада якої скорочується, іншої посади державної служби здійснюється за ініціативою суб`єкта призначення та є його правом.
Також суд зауважує, що жодна норма чинного трудового законодавства не передбачає обов`язок видання роботодавцем наказу про звільнення працівника в день такого звільнення.
Суд апеляційної інстанції  зазначає, що доводи суду першої інстанції стосовно неврахування відповідачем при звільненні позивача Прикінцевих і перехідних положень Закону України № 305 від 03.12.2019, є безпідставними.
За приписами п. 4 п. 3 Прикінцеві і перехідні положення Закону № 305-IX,   працівники Державного бюро розслідувань, які перемогли у конкурсах для призначення на посади слідчих, оперуповноважених, продовжують здійснювати свої повноваження до їх звільнення з посади або припинення повноважень на посаді відповідно до Закону України "Про Державне бюро розслідувань" з урахуванням внесених цим Законом змін, у тому числі у разі визначення цих посад посадами рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань.
Таким чином положення цього Закону жодних гарантій від звільнення для посад  слідчих та оперуповноважених управління не встановлював. Правових підстав для застосування п. 4 ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 305 до спірних правовідносин немає, оскільки позивач не перемагав у конкурсі для призначення на посаду слідчого та оперуповноваженого.
У даному випадку скорочення посади державної служби зумовлено не зміною завдань і функцій керівного складу територіальних управлінь, а введенням замість посад державної служби посад іншої категорії - рядового і начальницького складу із присвоєнням відповідного звання.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну службу" рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.
Тобто, посади державної служби і посади рядового і начальницького складу не є рівнозначними, вони належать до різних категорій і мають інший правовий статус.
Разом з тим, позивач на момент прийняття на посаду слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську 11.11.2019 складав Присягу державного службовця. Тобто, його посада належала  до посад державної служби  (а.с. 116, 123).
Відповідно до п. 1 Положення № 743 це положення визначає порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, їх права та обов`язки.
Правилами п. 60 Положення № 743 занотовано, що  призначення (переведення) осіб рядового та начальницького складу (переміщення по службі) здійснюється:
1) на вищі посади - за конкурсом (у порядку просування по службі);
2) на рівнозначні посади:
за їх згодою - за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади та їх ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення;
у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів;
за сімейними обставинами або з інших поважних причин;
за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;
3) на нижчі посади:
за їх згодою - за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади та за їх ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення;
у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів;
за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;
з урахуванням ділових якостей, рівня професійної підготовки і досвіду практичної роботи - за результатами оцінки службової діяльності;
за сімейними обставинами або з інших поважних причин - за особистим проханням.
Переведення згідно з п. 61 Положення № 743 з вищих посад на нижчі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів здійснюється Директором Державного бюро розслідувань (директором територіального управління Державного бюро розслідувань) у межах наданих йому прав щодо призначення на посади за умови відсутності можливості призначити особу рядового та начальницького складу на рівнозначну посаду в цьому ж органі чи підрозділі Державного бюро розслідувань відповідно до вимог Закону України "Про Державне бюро розслідувань".
Скорочення штату або проведення організаційно-штатних заходів чи зміна розподілу обов`язків у період виконання першим заступником та одним із заступників Директора Державного бюро розслідувань повноважень Директора Державного бюро розслідувань відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" здійснюється за результатами аналізу ефективності роботи Державного бюро розслідувань. З метою запобігання конфлікту інтересів згідно із Законом України "Про запобігання корупції" видається відповідний наказ за погодженням з першим заступником та заступником Директора Державного бюро розслідувань.
Як вже зазначалось, вказане Положення визначає порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу ДБР та їх права та обов`язки.
Тому Положення № 743 не впливає на порядок та спосіб прийняття Директором ДБР кадрових рішень, зокрема, стосовно скорочення посад державної служби та не регулює питання проходження служби в ДБР державними службовцями  та процедуру їх звільнення.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що наказ Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську підполковника Державного бюро розслідування  від 26.02.2021  № 40-ос  про звільнення позивача з посади  слідчого другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, з  1 березня 2021 є правомірним. Тому у задоволенні в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача  на   користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  не підлягає задоволенню, оскільки зазначена вимога є похідною від першої.    
За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
І відповідачем доведено, що у спірних правовідносинах він діяв правомірно.
Вимогами ч. 1 ст. 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було допущено саме неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 310, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Територіального управління державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську   на рішення   Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 р.  -  задовольнити. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 р.     у справі   № 200/3143/21-а - скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1     до     Територіального управління державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську    про   визнання дій протиправними та поновлення на роботі -  відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення  складено  17 листопада 2021 року.

Головуючий  суддя                                                                                     Г.М. Міронова

Судді                                                                                                               А.А. Блохін

                                                                                                                 І.В. Геращенко