ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року	Львів	Справа № 140/6174/21 пров. № А/857/20074/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                   Хобор Р.Б.,
суддів                                                                        Бруновської Н.В., Шавеля Р.М. 
з участю секретаря судового засідання                      Мельничук Б.Б.
                     
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року, ухвалене суддею Мачульським В.В. у м. Луцьку о 15 год. 17 хв. у справі № 140/6174/21 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Притані» до Головного управління ДПС у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення 

                                                           В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Притані» звернулося із позовом в суд у якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.02.2021 року № 0008420705.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення рішення від 18.02.2021 року № 0008420705. 
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що придбане позивачем пальне використовувалося, виключно, для власних потреб, а тому у позивача відсутній обов`язок реєструватися платником акцизного податку з реалізації пального. Крім того, суд зазначив, що, оскільки, ТзОВ «Притані» не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, а отримане паливо використовує, виключно, для власних потреб, транспортний засіб, який позивач використовував для перевезення палива, не може вважатися акцизним складом пересувним, в розумінні Податкового кодексу України, та реєстрації не підлягає. Також, суд першої інстанції вважає, що статтею 63 ПК України не передбачено відповідальності за неподання звіту форми 20-ОПП. Крім цього, суд першої інстанції зробив висновок про те, що, оскільки позивач допустив відповідача до перевірки, то предметом оцінки судом є виявлені в ході перевірки порушення, а не законність її призначення.
Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржило Головне управління ДПС у Волинській області, яке просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. 
Таку позицію обґрунтовує тим, що позивач здійснював заправку пальним вантажних автомобілів своїх контрагентів, у ході укладених між ними договорів перевезення вантажу. На основі цих обставин, відповідач зробив висновок про те, що позивач мав придбати ліцензію на реалізацію пального. Крім цього, відповідач зазначає, що позивач не зареєстрував акцизний склад пересувний, оскільки, в ході перевірки, відповідач встановив перевезення вантажним автомобілем, який належить позивачу, пального з одного пункту в інший. Також відповідач вважає, що позивач мав обов`язок подати звітність форми 20-ОПП щодо наявності рухомого майна, яке використовується у господарській діяльності позивача, зокрема 5 власних транспортних засобів та 4 орендованих.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що видами господарської діяльності позивача є: 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (основний); 02.20 Лісозаготівлі; 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво; 16.24 Виробництво дерев`яної тари; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів.
У ТзОВ «Притані» є ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний номер 03060414202000010,  терміном дії з 14.01.2020 року по 02.02.2025 року.
На підставі наказу від 14.01.2021 року № 137 та направлень від 14.01.2021 року № 52 та № 53 відповідач провів фактичну перевірку господарської одиниці ТзОВ «Притані», що розташована за адресою: с. Скулин Ковельського району Волинської області вул. Центральна, 87, за результатами якої склав акт № 849/03-20-07/40087925.
У акті перевірки відповідач зафіксував порушення позивачем:
- ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»;
- п.22.1. ст.22, п.63.3 ст.63 ПК України;
- п.п.14.1.212 п. 14.1 ст.14, ст.44, п.п.212.3.4 п.212.3 ст.212, ст.230 ПК України.
На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № 0008420705 від 18.02.2021 року, яким до ТзОВ «Притані» застосував штрафну санкцію у сумі 2 484 443,31 грн.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Згідно з підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, постійних представництв, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.
Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Відповідно до пп.14.1.141-1 п.14.1 ст.14 ПК України до пального відносять: нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у пп.215.3.4 п.215.3 ст. 215 Кодексу.
Об`єктами оподаткування відповідно до підпункту 213.1.1, підпункту 213.1.2 пункту 213.1 статті 213 ПК Кодексу є операції, зокрема з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції); реалізації (передачі) підакцизних товарів (продукції) з метою власного споживання, промислової переробки, здійснення внесків до статутного капіталу, а також своїм працівникам.
Отже, особа (платник податку), яка планує здійснювати будь-які операції з пальним на митній території України, які визначені в абзаці 2 підпункті 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України, має до початку здійснення таких операцій зареєструватися платником акцизного податку з реалізації пального та в подальшому складати акцизні накладні на обсяги реалізації.
Пунктом 117.3 статті 117 ПК України встановлено, що здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.
Суд першої інстанції встановив те, що ТзОВ «Притані» уклало ряд договорів оренди транспортних засобів із ФОП ОСОБА_1 , ТзОВ «Редрок» та ВКПП «Агропромтехцент», за якими орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне володіння та користування строком на 1 (один) день транспортні засоби. До таких договорів складені акти приймання-передачі транспортних засобів, акти приймання-передачі (повернення) транспортних засобів та акти надання послуг.
Згідно із цими договорами, ТзОВ «Притані» самостійно визначає напрямки використання орендованих транспортних засобів, а також зобов`язується здійснювати заправку транспортних засобів.
Отже, позивач здійснював заправку лише тих транспортних засобів, які він орендував.
Також договорами не передбачено що орендодавець оплачує та/або купує у позивача дизпаливо для виконання умов укладених договорів.
Виходячи із цих обставин, видно, що позивач використовував придбане пальне, виключно, для власних потреб, а тому обов`язок реєструватися платником акцизного податку з реалізації пального, згідно з п.п.212.1.15 п.212.1 ст.212 ПК України, у позивача не виникає, оскільки така операція не є реалізацією пального у розумінні абзацу другого п.п.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України.
З приводу порушень позивачем вимог п.п.128-1.2. ст.128-1 ПК України, в частині не реєстрації акцизного складу/акцизного складу пересувного в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу, суд зазначає таке.
Відповідно до п.п.14.1.6-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України: «акцизний склад пересувний - транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому перемішується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України).
Транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для:
а) переміщення» в ньому митною територією України пального або спирту етилового, що реалізується (крім пального або спирту етилового, що переміщується митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом «а» пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України);
б) зберігання в ньому пального або спирту етилового на митній території України;
в) ввезення пального або спирту етилового на митну територію України, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу».
Згідно із п.п.14.1.6-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України розпорядник акцизного складу пересувного - суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який є власником пального та який з використанням транспортного засобу незалежно від того, кому належить такий транспортний засіб реалізує або зберігає пальне, ввозить пальне на митну територію Україні, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 Кодексу.
Отже, транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного, у разі перевезення у ньому пального, власником якого є суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює реалізацію пального.
У абз.5 п.п.14.1.6-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України заначено, що не є акцизним складом пересувним: транспортний засіб що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального. Або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки.
Враховуючи те, що ТзОВ «Притані» не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, а отримане паливо використовує, виключно, для власних потреб, транспортний засіб VOLVO НОМЕР_1 не може вважатися акцизним складом пересувним в розумінні Податкового кодексу України та реєстрації, як акцизний склад пересувний, не підлягає.
Відтак, твердження контролюючого органу про порушення позивачем п.п.14.1.212 п. 14.1 ст.14, ст.44, п.п.212.3.4 п.212.3 ст.212, ст.230 ПК України є необґрунтованими, а отже накладення на позивача штрафної санкції в сумі 2 470243,31 грн. є протиправним.
Щодо порушення ТзОВ «Притані» вимог п.63.3. ст.63 ПК України, а саме неподання звіту форми 20-ОПП та накладення за це порушення штрафу в сумі 9180 грн., суд зазначає наступне.
Згідно з п.63.3 ст.63 ПК України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Пунктами 8.1 та 8.2 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588 (далі – наказ № 1588), передбачено, що платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом (форма 20-ОПП).
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами  Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 8.4 наказу № 1588, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.
Згідно з п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Відповідальність за неподання у строки та у випадках, передбачених  ПК України, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим передбачена п.117.1 ст. 117 ПК України.
Тобто, податкове законодавство пов`язує обов`язок щодо подання звітності про об`єкти оподаткування з наявністю обов`язку по сплаті податків щодо такого об`єкта.
Оскільки, ТзОВ «Притані» використовувало у своїй господарській діяльності орендовані транспортні засоби, то у позивача не виникає обов`язку щодо сплати податків, оскільки означені об`єкти належать на праві власності іншим юридичним та фізичним особам.
Крім того, норми ПК України не встановлюють строки подання повідомлення за формою № 20-ОПП, що в свою чергу виключає одну з необхідних складових для притягнення особи до відповідальності, згідно з п.117.1 ст.117 ПК України.
Посилання відповідача на строки, встановлені наказом № 1588 є помилковим, оскільки, як вже зазначалося вище, санкція ст.117 ПК України передбачає відповідальність за порушення строків, встановлених, виключно, кодексом.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції в тому, що висновки ГУ ДПС у Волинській області про порушення позивачем п. 177.1 ст.117 ПК України за неподання повідомлення за формою № 20-ОПП є необґрунтованими, а звідси і застосування штрафної санкції в сумі 9180 грн.
Щодо порушення позивачем ст. 44 ПК України, з приводу неподання документів на запит податкового органу, суд зазначає таке.
Суд першої інстанції встановив те, що 15.01.2021 року контролюючий орган надіслав ТзОВ «Притані» запит про надання документів, перелік яких зазначено у запиті. 
На виконання вказаного запиту ТзОВ «Притані» надало документи, що зазначені в запиті від 15.01.2021 року, крім, за словами відповідача, реєстрів заправки контрагентів перевізників за листопад-грудень 2020 року.
Однак, апеляційний погоджується із судом першої інстанції в тому, що у запиті про надання документів від 15.01.2021 року не було вимоги про надання реєстрів заправки контрагентів перевізників за листопад-грудень 2020 року. 
Відтак, апеляційний суд вважає, що підстав для застосування штрафної санкції, передбаченої п. 121.1 ст. 121 ПК України, в сумі 1020 грн., немає, оскільки контролюючий орган, у запиті від 15.01.2021 року, не вимагав документів, не надання яких ставиться у вину позивачу.
Підводячи підсумок наведеного вище, апеляційний суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 18.02.2021 року № 0008420705 є протиправним, а тому його необхідно скасувати.
Враховуючи цей висновок, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про задоволення позову.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року в справі № 140/6174/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повний текст постанови складений 07.12.2021 року