ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 грудня 2021 року
м. Харків
справа № 638/2963/21
провадження № 22-ц/818/5779/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П., 
за участю секретаря судового засідання Антонович А.А.,
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 , 
заінтересована особа - Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради Харківської області
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 06 серпня 2021 року в складі судді Коваленко О.А. 
в с т а н о в и в :
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту його участі та виконання заходів по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони в період з 27.06.1986 року по 28.07.1986 року.

Заява мотивована тим, що згідно запису № 18 з його трудової книжки, він був переведений автоводієм першого класу на автомобіль КРАЗ-256 в Куп`янське автопідприємство № 20368, яке наказом Мінавто УССР від 29.04.1986 № 91, з 01.06.1986 перейменовано в автопідприємство № 16367. Наказом № 263 від 19.06.1986 « О командовании водетелей АТП в распоряжение Киевского Дорстрой-2 для строительства автодороги» він був командирований до Іванківського ДБУ-39 та приймав участь у роботах пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЄС у 30-ти км зоні по перевезенню матеріалів на будівництві а/д « Зелений Мис-Чорнобиль» в період з 27.06.1986 по 28.07.1986., тобто більше 30 днів, що підтверджується довідкою голови правління ВАТ ДБУ-39 від 13.08.1997 № 88. Відповідно до посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, він є інвалідом ІІ групи безстроково, крім того інвалідність встановлена 17.01.2007 на підставі довідки медико-санітарної комісії. 20.09.2019 він звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради Харківської області із заявою щодо встановлення йому статусу особи з інвалідністю, внаслідок війни та видачі посвідчення. 29.01.2020 відповіддю Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради Харківської області, йому було відмовлено, оскільки він повинен був брати участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі Цивільної оборони, однак підтверджуючі цей факт документи відсутні. Він звертався з відповідною заявою до Міністерства соціальної політики та Харківської обласної державної адміністрації, однак отримав аналогічні відповіді. Автопідприємство № 16367, де він на той працював ліквідовано та багато документів було знищено, та не передано до архівів. Зазначає, що відповідно до чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, зокрема, - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого 18.03.1976 постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111 та положення про засобами, формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювалися саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи з ліквідації Чорнобильської катастрофи залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. При цьому до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР: чоловіки у віці від 16 до 60 років та жінки від 16 до 55 років, за винятком вагітних жінок та жінок, що мають малолітніх дітей. Зауважує, що жоден нормативний акт з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язкового видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань Цивільної оборони. Таким чином, особи, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС фактично залучались до складу Цивільної оборони у 1986 році, без видачі на це розпорядчого документу. Отже він уважає, що факт участі та виконання ним заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС у складі формувань цивільної оборони в період з 27.06.1986 по 28.07.1986 є доведеним. 

Ухвалою Куп`янського  міськрайонного суду Харківської області від 6 серпня 2021 року у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , представник заявника: ОСОБА_2 , заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради Харківської області, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено. Роз`яснено заявнику його право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала мотивована тим, що заявник є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, є особою з інвалідністю 2 групи, його захворювання пов`язані з виконанням ним обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Він звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради Харківської області із заявою щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, на яку листом від 29.01.2020 року № 573-16/03 Управління зазначило про недостатність поданих документів. Суд зазначає, що Верховним Судом сформована усталена судова практика у справах за заявами фізичних осіб про встановлення факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань цивільної оборони, зокрема у постановах від 27 березня 2019 року в справі № 310/8703/17, від 19 листопада 2019 року в справі № 758/1149/18, від 18 вересня 2019 року в справі № 569/5187/19, від 25 вересня 2019 року в справі № 310/8705/17. Так, згідно висновків Верховного Суду, оскільки законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу інваліда війни, то в окремому провадженні не може бути встановлений юридичний факт залучення заявника до складу невоєнізованих формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який фактично підтвердить належність особи до інвалідів війни.   У випадку, якщо компетентний орган державної влади отримав від заявника документи, які підтверджують факт його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте надав відмову, яку заявник, маючи документальні підтвердження зазначеного факту, вважає безпідставною, він може оскаржити такі дії органу влади до адміністративного суду, до повноважень якого належить, зокрема, перевірка законності й обґрунтованості відмови заінтересованої особи та оцінка наданих їй заявником документів як доказів його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Отже, суд аналізуючи вищевикладене, посилаючись на п. 1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, дійшов висновку, що у відкритті провадження за даною заявою належить відмовити, роз`яснивши заявнику його право на звернення до суду з даного питання в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким зобов`язати суд відкрити провадження по справі. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не з» ясував природу правовідносин та причину, чому заявник звернувся саме із заявою про встановлення факту. А саме, він звертався до суду через відсутність документів на підтвердження того, що він був зарахований до рядів Цивільної оборони. Оскільки його заява про надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення була незадоволена саме через відсутність доказів вищезазначеного факту. Зазначене унеможливлює його звернення до суду адміністративної юрисдикції, оскільки в даному випадку потрібно встановити саме факт зарахування його до рядів Цивільної оборони. Зауважує, що він надав докази того, що запити для встановлення цього факту направлені по різним інстанціям, однак ніде не має документів, якими б підтверджувалось формування невоєнізованих формувань Цивільної оборони в Харківській області чи зарахування його до них. Хоча відповідно до нормативно-правових актів на час аварії на Чорнобильській АЕСневоєнізовані формування цивільної оборони створювалися саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків арій, катастроф та стихійних лих, а громадяни, які залучались до виконання цих робіт були саме у складі формувань Цивільної оборони. Зазначає також, що в судах першої інстанції розглядаються аналогічні справи, відповідно з відкриттям провадження по справі.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради Харківської області, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на те, що під час вирішення питання про прийняття заяви про встановлення факту суд повинен також з`ясувати питання про підсудність та юрисдикцію. Оскільки чинним законодавством передбачене позасудовий порядок встановлення певних фактів, що мають юридичне значення суд повинен перевірити, чи може взагалі заява розглядати в судовому порядку. Зауважує, що законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу інваліда війни. Тому в окремому провадженні не може бути встановлений юридичний факт залучення ОСОБА_1 до складу невоєнізованих формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який фактично підтвердить належність особи до інвалідів війни.  Якщо заявник уважає, що йому безпідставно відмовили в наданні вищезазначеного статусу, він повинен був оскаржити дії заінтересованої особи до адміністративного суду. У випадку якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства суд повинен відмовити у відкритті провадження по цій справі. Таким чином уважає, що ухвала суду є обґрунтованою та законною.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційні скарги належать залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити факт участі та виконання заходів ним по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони в період з 27 червня 1986 року по 28 липня 1986 року.
Згідно посвідчення, серія НОМЕР_1 (категорія 1) від 02 липня 2019 року, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та є інвалідом ІІ групи безстроково (а.с.7).
Як вбачається з довідки ВАТ АТП -16367 від 16.12.2005 ОСОБА_1 , дійсно працював водієм першого класу в Куп`янськом ВАТ АТП -16367 в 1986 році ( а.с. 14). 
Відповідно до копію наказу Куп`янського автотранспортного підприємства № 16367 Харківського обласного Управління автомобільного транспорту від 19 липня 1986 року № 263, ОСОБА_1 відряджено до Київського «Домстрой-2» для будівництва автошляху на період з 27 червня 1986 року по 28 липня 1986 року включно (а.с.8).
Як вбачається з довідок ОСОБА_1 за період з 27 червня 1986 року по 28 липня 1986 року був зайнятий на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.9, 10).
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія ХАР-05 № 024786 від 17.01.2007 вбачається, що ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності безстроково. Причиною інвалідності зазначено захворювання пов`язане із роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.11-12).
З експертного висновку Харківської регіональної міжвідомчої експертної ради з встановлення причинного зв`язку хвороб та інвалідності з роботами по по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру № 2010 від 11 квітня 1991 року вбачається, що захворювання ОСОБА_1 пов`язане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.13).
Згідно відповіді Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради № 573-16/03 від 29.01.2020 вбачається, що з метою встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни йому необхідно надати підтверджуючі документи його залучееня до ліквідації наслідків Чорнобильської АЄС у складі формувань Цивільної оборони (а.с.16).
Аналогічні відповіді містять листи Харківської обласної державної адміністрації № 01-33/1105 від 18.10.2019 та Міністрества соціальної політики України № 153710/78-19 від 14.08.2019 ( а.с. 17-18). 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Частиною четвертою статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
У постанові  Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц зазначено, що «суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право».
При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.
Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.
Якщо при розгляді заяви про встановлення факту, що має юридичне значення визначено, що існує спір про право і справа має розглядатися за правилами того судочинства, за яким подано цю заяву, проте в порядку позовного провадження, то суд залишає заяву без розгляду.
У випадку якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.
Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать, зокрема, інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Правовий статус інваліда війни підтверджується відповідним посвідченням, виданим відповідно до Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (далі - Порядок).
У пункті 10 Порядку зазначено, що посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
Таким чином, законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу інваліда війни, тому в окремому провадженні не може бути встановлений юридичний факт участі та виконання заходів ОСОБА_1 по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони в період з з 27.06.1986 року по 28.07.1986 року, який фактично підтвердить його належність до інвалідів війни.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 310/8703/17 (провадження № 14-98цс19) зазначено, що «у випадку, якщо заінтересована особа отримала від заявника документи, які підтверджують факт його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте надала відмову, яку заявник, маючи документальні підтвердження зазначеного факту, вважає безпідставною, він може оскаржити такі дії заінтересованої особи до адміністративного суду, до повноважень якого належить, зокрема, перевірка законності й обґрунтованості відмови заінтересованої особи та оцінка наданих їй заявником документів як доказів його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».
Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 482/2312/18 (провадження № 61-19669св19), від 20 травня 2020 року у справі № 682/1765/18 (провадження № 61-46139св18).
З огляду вищевикладене, колегія суддів уважає, що заявник звернувся до суду з метою отримання доказу, який би підтверджував правомірність його дій, спрямованих на отримання статусу інваліда війни. Тому погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу інваліда війни, тобто в окремому провадженні не може бути встановлений юридичний факт залучення заявника до складу невоєнізованих формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який фактично підтвердить належність заявника до інвалідів війни.
Доводи ОСОБА_1 про необхідність звернення його з заявою про встановлення факту залучення його до складу формувань цивільної оборони під час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в порядку окремого провадження цивільного судочинства, з підстав, що викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та ґрунтуються на помилковому трактуванні наведених вище норм права і їх змістом.
Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки за встановлених судом обставин інші наведені апелянтом аргументи не є суттєвими.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують та фактично направлені на переоцінку доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.
З огляду на те, що ухвала суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, ухвалу суду від 06.08.2021 – залишити без змін. 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 382 384 -ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 6 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 10 грудня 2021 року.

Головуючий                           О.Ю.Тичкова

Судді                           О.В. Маміна

                Н.П. Пилипчук