19.11.21
22-ц/812/2073/21
Провадження № 22-ц/812/2073/21                                                        

                                                                               
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року                                             м. Миколаїв
                                                                                  справа № 487/3097/19
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого Тищук Н. О.,
       суддів Кушнірової Т. Б., Лівінського І. В., 
       із секретарем Андрієнко Л.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, постановлену 02 вересня 2021 року суддею Карташевою Т.А. в приміщенні цього ж суду, (повний текст ухвали складено 07 вересня 2021року), у цивільній справі за позовом 
ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах 
та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 
до ОСОБА_1 , 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача – Служба у справах дітей Адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради
про стягнення боргу за договором позики, 
У С Т А Н О В И В:
У квітні 2019 року ОСОБА_2 , діючи у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.
Позивачка зазначала, що 02 листопада 2016 року між її чоловіком та його матір`ю ОСОБА_6 у простій письмовій формі було укладено договір позики, за яким відповідачка отримала 400 000 доларів США. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Вона разом з дітьми отримали спадщину у відповідних частках. Мати чоловіка ОСОБА_1 від спадщини відмовилась.
Посилаючись на те, що позичені відповідачці кошти були спільною власністю подружжя, та на прийняття нею, як дружиною та дітьми спадщини, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 6 412 800 грн. на свою користь, 1 068 800 грн. на користь доньки ОСОБА_1 , та по 1 603 200 грн. на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
До участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивачів, залучено Службу у справах дітей Адміністрації Заводського району виконкому Миколаївської міської ради.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2021 року у справі призначено додаткову судово-почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання - Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 в розписці від «02 ноября 2016г.» самою ОСОБА_1 або іншою особою? Проведення експертизи доручено Кіровоградському НДЕКЦ МВС України.
Ухвалою цього ж суду від 20 жовтня 2021 року в ухвалі від 02 вересня 2021 рок виправлено описку – у мотивувальній частині ухвали (стор. 4) зазначено «…суд приходить до висновку про необхідність призначення по справі додаткової судово-почеркознавчої експертизи…» замість «суд приходить до висновку про необхідність призначення по справі повторної судово-почеркознавчої експертизи…».
Відповідачка ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просила ухвалу скасувати та відмовити у призначенні повторної судово-почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що представником позивачки не зазначено конкретно які саме дослідження мають бути проведені або які додаткові матеріали мають бути досліджені, при цьому на вирішення експерта запропоновано поставити те ж саме запитання, яке досліджувалось попередньою експертизою. Вважала, що така експертиза не є додатковою. Крім цього висловлювала свою незгоду з дорученням проведення експертизи Кіровоградському НДЕКЦ МВС України та вказувала на те, що судом не з`ясовувалась її думка з цього приводу. Також просила врахувати її заперечення на клопотання про призначення додаткової експертизи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів адвокат Заякін Д.О. просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, посилаючись на ті ж обставини, якими обґрунтовував клопотання про призначення додаткової експертизи та спростовував доводи представника відповідачки у судовому засіданні суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що справа перебуває у провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва з квітня 2019 року.
Своєю ухвалою від 30 вересня 2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва призначив у справі судову комплексу почеркознавчу та технічну експертизу документу – борговій розписці, проведення якої було доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. 
На вирішення експерта поставлені наступні питання: 1) Яким способом виконана розписка від 02 листопада 2016 року та підпис в ній, а саме: чи виготовлена розписка від імені ОСОБА_1 з підписом в ній шляхом монтажу за допомогою комп`ютерної або копіювально-монтажної техніки (розпечатана на принтері чи скопійована), тощо? Чи сканований (скопійований) підпис, чи накладений він на інше зображення підпису, або виготовлений чорнилами? Якщо підпис має ознаки накладення на інший, то яким способом це зроблено? 2) У якій послідовності виконувалися печатний текст розписки та підпис від імені ОСОБА_1 ? 3) Чи можливо виконання спочатку підпису від імені ОСОБА_1 , а потім нанесення на чистий аркуш паперу (шляхом друкування на принтері тощо) печатного тексту документу разом із датою розписки та прізвища, імені по батькові підписанта? 4) Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 в розписці від «02 ноября 2016г.» самою ОСОБА_1 або іншою особою? 5) Чи відповідає давність (дата час) нанесення тексту розписки та підпису даті складення розписки зазначеної в ній?
З наданого суду висновку експерта № 20-6594 судово-почеркознавчої експертизи від 26 квітня 2021 року вбачається, що експертом вирішувалось лише питання № 4 та надано відповідь про те, що оцінкою результатів проведеного дослідження встановлено, що ні збіжні ні розбіжні ознаки підпису не утворюють сукупності, достатньої для якого-небудь (позитивного чи негативного) висновку про виконання досліджуваного підпису від імені ОСОБА_1 нею самою. З вказаних причин вирішити питання, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_1 у наданій на експертизу розписці про отримання грошових коштів від 02 листопада 2016 року самою ОСОБА_1 або іншою особою не виявилось можливим. Таким чином, експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання.
У судовому засіданні суду першої інстанції 02 вересня 2021 року представник позивачки адвокат Заякін Д.О. заявив клопотання про призначення по справі додаткової судово-почеркознавчої експертизи, на вирішення якої просив поставити запитання: Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 в розписці від «02 ноября 2016г.» самою ОСОБА_1 або іншою особою? Проведення експертизи просив доручити Кіровоградському НДЕКЦ МВС України.
Своє клопотання обґрунтовував тим, що експертом вирішено тільки питання № 4, а інші питання № 1-3, 5 взагалі не вирішувались. Проте навіть відповідь на це питання має невизначений і неконкретний характер. Тобто, висновок експерта № 20-6594 від 26 квітня 2021 року не містить відповіді на поставлені експерту запитання щодо предмету доказування у справі. За такого вважав, що висновок експерта та матеріали справи не містять доказів, які підтверджують або спростовують позиції сторін.
Крім цього посилався на наявний у матеріалах справи висновок експертного дослідження №28П від 20 березня 2019 року, яке проведено експертом Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до якого підписи: між текстами «02 ноября 2016г.» та « ОСОБА_1 » в розписці від імені ОСОБА_1 від 02.11.2016, у графі «Позичкодавець» від імені ОСОБА_1 в договорі позички річчю для користування (нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ) від 01.01.2014, у графі «Позичкодавець» від імені ОСОБА_1 в договорі позички річчю для користування (нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ) від 01.01.2014, – виконані однією особою.
Представник відповідача адвокат Олещук Т.Л. проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що представником позивачки не зазначено конкретно які саме дослідження мають бути проведені або які додаткові матеріали мають бути досліджені, при цьому на вирішення експерта запропоновано поставити те ж саме запитання, яке досліджувалось попередньою експертизою. Вважала, що така експертиза не є додатковою. Крім цього, посилалась на неналежність, як доказу наданого представником позивачки висновку № 28П від 20 березня 2019 року. 
Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно з частиною першою статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. 
Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.
Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.
Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).
Згідно з частиною другою статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові.

Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. 
Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. 
В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Проведення додаткової експертизи може бути доручено тому самому або іншому експертові.
Отже, додаткова експертиза призначається у тому випадку, коли після розгляду судом первинної експертизи залишилися які-небудь неясності, суд не отримав відповіді на всі поставлені питання (неповна експертиза). В тому випадку, якщо в процесі судового засідання усунути ці недоліки за допомогою заслуховування експерта не є можливим - суддя за власною ініціативою, а також за клопотанням сторін може призначити додаткову експертизу.
         Задовольняючи клопотання про призначення додаткової судово-почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив висновок експерта № 20-6593 від 18 березня 2021 року.
Встановивши, що експерт не надав вичерпної відповіді на поставлені судом питання та будь-якими іншими доказами не можуть бути ні підтверджені, ні спростовані доводи позивачки та заперечення відповідачки, оскільки висновок експерта № 20-6594 від 26 квітня 2021 року не можна визнати необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви у його правильності, суд дійшов правильного висновку про те, що для ухвалення об`єктивного та законного рішення по суті спору, необхідні спеціальні знання та мотивовано призначив додаткову судово-почеркознавчу експертизу.
Доводи апелянта про те, що судом не з`ясовувалась її думка щодо доцільності доручення проведення експертизи Кіровоградському НДЕКЦ не відповідають обставинам справи, оскільки з аудіозапису судового засідання вбачається, що судом надано відповідачці можливість висловити свою думку щодо заявленого клопотання. Представник відповідачки заперечував проти її проведення та оголосив письмову відповідь на клопотання, зазначивши, зокрема і те, що доручення проведення експертизи Кіровоградському НДЕКЦ вважає недоцільним.
Згідно Наказу Міністерства юстиції № 1253/5 від 05.04.2021, виключено абзац перший пункту 1.6 розділу I Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженоїнаказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 про проведення експертиз та досліджень експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції.
Отже, з`ясувавши думку сторін, суд доручив проведення додаткової експертизи експертам Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
До того ж, якщо експерт дійде висновку, що додаткова експертиза не є такою по суті, у відповідності до п. 4.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, якщо отримані матеріали оформлені з порушеннями, які виключають можливість організації проведення експертизи, керівник експертної установи терміново у письмовій формі повідомляє про це орган (особу), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та постановленою із додержанням норм процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2021року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня  прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                        Н.О.Тищук

Судді:                                                Т.Б.Кушнірова

       І.В.Лівінський
                                       
---------------------------------
Повну постанову складено 19 листопада 2021 року