Справа № 2-137/2012 
Провадження № 22-ц/810/807/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року  м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого  Кострицького В.В.,
суддів: Луганської В.М., Назарової М.В., 
за участю секретаря 
судового засідання Сінько А.І.
учасники справи:
позивач  ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 
представник відповідача ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 16 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Ткач О.В., в м. Старобільськ Луганської області,
за заявою ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення
в с т а н о в и в:
Короткий заявлених вимог
 Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною заявою, в якій посилається на те, що у 2012 році він звернувся до Антрацитівського міськрайонного суду з позовом про витребування майна з чужого володіння, зокрема: лебідку шахтну ЛВ-25 з електродвигуном (нову), компресорну установку ЗИФ ШФ 5 з електродвигуном (капремонт), рисевер - об`єм 10 м3, вагонетку шахтну 1,7м. куб. (нову), пилораму з електродвигуном.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 16 грудня 2019 року заявлені вимоги задоволено повністю. 
Мотивуюче таку ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає заміні одного заходу примусового виконання іншим. Вказана у виконавчому листі адреса боржника знаходиться на непідконтрольній українській владі території, що унеможливлює примусове виконання рішення суду.
Доводи апеляційної скарги 
Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована тим, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. За відсутності індивідуально визначеного майна, присудженого позивачу, зміна способу виконання рішення шляхом зміни на кошти неможлива, оскільки в такому разі захист порушеного права власника майна повинен здійснюватися шляхом подання позову про стягнення збитків у вигляді вартості майна та доходів, які власник міг би одержати за весь час володіння таким майном. Звернення стягнення на кошти за відсутності у боржника майна здійснюється у випадку, коли стягувачу присуджено майно, визначене родовими ознаками. Згідно ст.184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною. Отже, індивідуально визначеною річчю є річ єдина у своєму роді, яка вирізняється від інших своїми неповторними ознаками та виділена із загальної маси речей даного роду, а родовими називаються речі, яким належать єдині родові ознаки, і вони вимірюються числом. Рішенням Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 14.08.2012 р. по Справі № 2-137/2012 було зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 лебідку шахтну Л13- 25 з електродвигуном (нову), компресорну установку ЗИФ ШФ 5 з електродвигуном (капремонт), рисевер - об`єм 10 м3, вагонетку шахтну 1,7 м. куб. (нову), пилораму з електродвигуном. 
З огляду на положення ст.ст. 179, 184 ЦК України, зважаючи на те, що вказане майно, яке рішенням суду зобов`язано повернути, має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом і вагою, а тому зазначені речі є майном, визначеним родовими ознаками. Разом з тим, до своєї заяви, за наслідками якої була винесена оскаржувана ухвала, ОСОБА_1 додав Звіт про оцінку майна від 29 липня 2019 p., яким є гірничо-шахтне обладнання, загальною кількістю 5 одиниць, що знаходиться за адресою: м. Антрацит Луганської області з метою визначення його ринкової вартості для складання позовної заяви до суду (далі - «Звіт»), Згідно п.3.7 Звіту стан об`єкта оцінки визначався шляхом візуального огляду, вимірів, спостережень, вивчення необхідної технічної документації, планів і специфікацій. Вказана технічна документація (техпаспорти) додана до Звіту та знаходиться у матеріалах справи. Таким чином, вказані предмети мають зазначені конкретні індивідуальні ознаки, а саме, заводські номери та дати випуску, а тому відносяться до речей, визначених індивідуальними ознаками. Тому апелянт вважає, що суд, у даному випадку не мав підстав змінити спосіб виконаннясудового рішення з виконання в натурі обов`язку з повернення майна, визначеногоіндивідуальними ознаками, на звернення стягнення на грошові кошти. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. Вирішуючи питання про зміну способу виконання рішення, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість такого виконання рішення суду. Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 11.04.2018 р. по справі № 904/1478/15. Таким чином, законодавцем передбачено право суду за заявою відповідної особи змінити спосіб виконання судового рішення, у разі неможливості його виконання у тому вигляді, який постановлено судовим рішенням. Метою такої зміни способу виконання судового рішення є задоволення вимог стягувача за рішенням, яке набрало законної сили. Підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом. Але, зміна способу виконання рішення суду не має призводити до втручання у майнове право особи (у даному випадку Відповідача), а також порушувати баланс інтересів сторін, наслідком чого є нівелювання принципу пропорційності, а також основоположних засад справедливості, добросовісності та розумності. Відтак скаржник, вважає, що визначений в оскаржуваній Ухвалі новий спосіб виконання вказаногосудового рішення є таким, що змінює його суть та змінює спосіб захисту, передбачений ст.16ЦК України. Подібні правові висновки зроблені Верховним Судом у Постанові від 10.06.2019 р. по Справі № 350/426/16-ц та Верховним Судом України у Постанові від 25.11.2015 р. по Справі № 6-1829цс 15. Як зазначено у оскаржуваній Ухвалі, Згідно звіту про оцінку майна, станом на 29.07.2019 p., вартість спірного майна складає: лебідки ЛВ-25 (120000.00 грн.), компресора ЗИФ-ІІІВ-5 (36000.00 грн.), повітрозбірника V-ЮмЗ (65000.00 грн.), вагонетки шахтної (ВГ-1,7Т) (1800.00 грн.), пилорами з електродвигуном (28000.00 грн.). Всього вартість майна складає 250800.00 грн. (а.с.146-151). Незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Як зазначено у Розділі 3 Звіту, оцінка вартості об`єкта здійснювалася на основі всестороннього його вивчення у відповідності до міжнародної практики оцінки власності. З цією метою було проведене обстеження оцінюваного майна (а.с. 148). Також, згідно п.3.7 Звіту стан об`єкта оцінки визначався шляхом візуального огляду, вимірів, спостережень, вивчення необхідної технічної документації, планів і специфікацій (а.с. 149). Але, візуальний огляд майна, яке є предметом оцінки, можливе тільки при доступі оцінювача до цього майна. Незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Фактичне ознайомлення з майном, яке є предметом оцінки, можливе при доступі оцінювача до цього майна. Оскільки майно, яке визначено у Рішенні Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 14.08.2012 р. по Справі № 2-137/2012 знаходиться на збереженні у ОСОБА_2  на підставі Розписки 29 вересня 2008 р. (а.с.153). при здійсненні оцінкиекспертом не здійснювався візуальний огляд об`єктів оцінки, при цьому Звіт, в порушенняп.56 Стандарту не містить жодних пояснень та необхідних обґрунтувань та застережень іприпущень щодо використання результатів оцінки наданих у зв`язку із неможливістюособистого огляду об`єктів оцінки.
Відзив на апеляційну скаргу 
У встановлений строк відзиву на апеляційну скаргу у порядку передбаченому ст.360 ЦПК України не надходило, що не заважає розгляду апеляційної скарги по суті.

Явка сторін
Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, але заявник ОСОБА_1 двічи в судове засідання не з`явився так як був відсутній за місцем мешкання, заяв, клопотань, щодо відкладення розгляду справи не надходило. В судове засідання з`явився представник відповідача ОСОБА_3 надав суду пояснення. Представник ОСОБА_1 адвокат Захарова О.М. відповідно до матеріалів справи мала повноваження на ведення справи в Старобільскому районному суді Луганської області (а.с.181) тобто в матеріаллах справи відсутнє повноваження на ведення справи в суді апеляційної інстанції, хоча ОСОБА_1 отримав копію ухвали судуу про відкриття апеляційного провадження від 10.09.2021 року (а.с.234) і мав час з 12.10.21 р. визначитись з питанням свого представництва, однак жодних заяв від ОСОБА_1 або ОСОБА_4 до суду не надходило, що на думку колегії суддів виходячи зі строків визначених ЦПК України для розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду не заважає розглянути справу. 
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до положень ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів встановила, що 14.08.2012 року Антрацитівським міськрайонним судом Луганської області по справі № 2-137/2012 винесено рішення про зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 лебідку шахтну ЛВ-25 з електродвигуном, компресорну установку ЗИФ ШФ 5 з електродвигуном (капремонт), рисевер - об`єм 10 м3, вагонетку шахтну 1,7м. куб., пилораму з електродвигуном (а.с.30-32).
20.09.2012 року Апеляційним судом Луганської області по справі 22ц-4968/12 винесено рішення, за яким апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 14.09.2012 р. змінено в частині рішення після слів «лебідку шахтну ЛВ-25 з електродвигуном «нову» та після слів «вагонетку шахтну 1,7 м. куб.» словом «нову». В іншій частині рішення залишено без змін (а.с.33-38).
08.07.2013 року Антрацитівським міськрайонним судом Луганської області по справі №2-137/2012 виданий виконавчий лист про зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 лебідку шахтну ЛВ-25 з електродвигуном (нову), компресорну установку ЗИФ ШФ 5 з електродвигуном (капремонт), рисевер - об`єм 10 м3, вагонетку шахтну 1,7 м. куб. (нову), пилораму з електродвигуном (а.с.39-40).
23.08.2013 Державним виконавцем відділу виконавчої служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження за постановою ВП №39479888 (а.с.42).
09.09.2019 постановою ДВС Антрацитівського міськрайонного головного територіального управління юстиції у Луганській області виконавче провадження ВП №39479888 відновлено (а.с.173-174).
Згідно повідомлення Антрацитівського міськрайонного ВДВС від 19.09.2019, перевірити майновий стан боржника ОСОБА_2 та місце знаходження майна, вказаного у виконавчому листі неможливо, у зв`язку з тим, що адреса вказана у виконавчому листі знаходиться на непідконтрольній українській владі території, що унеможливлює примусове виконання рішення суду (а.с.175-176).
Згідно звіту про оцінку майна, станом на 29.07.2019 року, вартість спірного майна складає: лебідки ЛВ-25 (120000 грн.), компресора ЗИФ-ШВ-5 (36000 грн.), повітрозбірника V-10м3 (65000 грн.), вагонетки шахтної (ВГ-1,7Т) (1800 грн.), пилорами з електродвигуном (28000 грн.). Всього вартість майна складає 250800 грн. (а.с.146-151).
Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав.
Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає \ заміні одного заходу примусового виконання іншим.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив із того, що вказана у виконавчому листі адреса боржника знаходиться на непідконтрольній українській владі території, що унеможливлює примусове виконання рішення суду, суд прийшов до висновку, що заява про зміну способу та порядку виконання рішення є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 18 цього закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України, відповідно до ч. 2 якої за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.
Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлений статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.
Наведене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 25.11.2015 року у справі №6-1829цс15.
Судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно ст.184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою.Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.
Отже, індивідуально визначеною річчю є річ єдина у своєму роді, яка вирізняється від інших своїми неповторними ознаками та виділена із загальної маси речей даного роду, а родовими називаються речі, яким належать єдині родові ознаки, і вони вимірюються числом.
Рішенням Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 14.08.2012 р. по Справі № 2-137/2012 було зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 лебідку шахтну Л13- 25 з електродвигуном (нову), компресорну установку ЗИФ ШФ 5 з електродвигуном (капремонт), рисевер - об`єм 10 m3, вагонетку шахтну 1,7 м. куб. (нову), пилораму з електродвигуном.
З огляду на положення ст.ст. 179, 184 ЦК України, зважаючи на те, що вказане майно, яке рішенням суду зобов`язано повернути, має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом і вагою, а тому вона є майном, визначеним родовими ознаками.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення з повернення майна (відновлення становища, яке існувало до порушення п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України) на стягнення його вартості (відшкодування майнової шкоди п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України), суд першої інстанції фактично змінив рішення суду по суті та самостійно змінив спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України з повернення індивідуально визначеного майна на стягнення грошових коштів. З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з вирішенням питання про відмову в задоволені заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду.
Керуючись ст. ст.259,367,374,379,382,384 ЦПК України, апеляційний суд-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 16 грудня 2019 року скасувати.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.
Дата складання повного тексту постанови – 01 грудня 2021 року.

Головуючий

         Судді: