ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6423/21 Справа № 197/202/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Охнач О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
Справа № 197/202/21
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді -       Зубакової В.П.
суддів -                           Барильської А.П., Бондар Я.М.
сторони:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідачі – Криворізька районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Гречаноподівська сільська рада Широківського району Дніпропетровської області,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року, яка постановлена суддею  Охнач О.В. у смт. Широке Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 29 квітня 2021 року,-
ВСТАНОВИВ :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області та Гречаноподівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, треті особи – приватний нотаріус Широківського районного нотаріального округу, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровський області, про визнання неправомірними дій та витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування збитків.
Одночасно з позовом подав заяву про забезпечення позову та клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено повністю. Позовну заяву  ОСОБА_1 до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Гречаноподівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, треті особи – приватні нотаріуси Токмаков Андрій Борисович і ОСОБА_2 , Головне управління Держгеоказастру у Дніпропетровській області, про визнання дій неправомірними, витребування майна, скасування державної реєстрації, стягнення майнової шкоди залишено без руху.
В ухвалі вказано, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: у вступній частині в поштових адресах позивача, відповідачів, третьої особи міститься посилання на Криворізький район, однак доказ перейменування району на день звернення до суду не надано; в позові відсутнє обґрунтування (із зазначенням доказів) правонаступництва Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області після Широківської державної адміністрації, припинення діяльності останньої на час звернення до суду; суду не надано і не повідомлено про докази на підтвердження обґрунтованості ціни позову (не зазначено вартість спірної нерухомості на  час  звернення до суду з позовом, а не станом на 2017 рік); в позові міститься посилання на укладення договору оренди, однак позивачем не висловлена думка щодо долучення до участі у справі сторони договору – Публічного акціонерного товариства «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ»; суду не надано/не повідомлено про докази на підтвердження того, що:  спірна земельна ділянка на час звернення до суду перебуває в оренді, договір оренди діє, на час звернення до суду з позовом грошові кошти (орендна плата) надійшли на конкретний рахунок саме Гречаноподівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області в зазначеній позивачем сумі, кримінальне провадження № 42013040320000001 не закрите на час отримання цієї ухвали або є вирок щодо відповідачів, який набрав законної сили. Якщо закрите – надати суду офіційну копію постанови. Копія вироку суду не надана, відсутні обтяження/обмеження щодо спірної ділянки, змінилося найменування відповідача на «Гречаноподівська», позивач не отримував доплату за спірну земельну ділянку за договором міни, суду не повідомлено чи оспорювався(ється) договір міни, оренди позивачем в суді, в позові не зазначено які заходи вчинялися позивачем з метою отримання земельної ділянки 1225883300:13:003:1017 з часу підписання договору міни на виконання договору, суду не надано копії документів, які є невід`ємною частиною договору міни (п. 5.12), в позові відсутнє обґрунтування, в т.ч. правове, позовної вимоги щодо стягнення грошових коштів з ради, в прохальній частині не конкретизовано якої адміністрації, які саме дії необхідно визнати неправомірними та яким положенням якого нормативного акту передбачено такий спосіб захисту.
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року позовна заява  ОСОБА_1 до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області та Гречаноподівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, треті особи – приватний нотаріус Широківського районного нотаріального округу, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровський області, про визнання неправомірними дій та витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування збитків визнана неподаною та повернута позивачу.
Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції з урахуванням територіальної підсудності, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
Зазначає, що його цивільний позов пред`явлено до юридичних осіб – Широківської райдержадміністрації та Гречаноподівської сільської ради, які внаслідок зловживання владою їх службових осіб за рахунок зменшення його майна без достатньої правової підстави набули у власність майно - земельну ділянку та грошові кошти, чим заподіяли йому істотну майнову шкоду на загальну суму 2993429,65 грн. Ці факти є предметом кримінального провадження № 42013040320000001 від 28.02.2013 року, досудове слідство триває, підозру до тепер нікому не вручено.
Позивач, посилаючись на п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», вказує, що позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення будь-якого кримінального правопорушення, незалежно від об`єкту посягання звільненні від сплати судового збору.
Вказує, що звернення до суду апеляційної інстанції було обумовлено незгодою з рішенням місцевого суду, який ухилився від розгляду поданого цивільного позову в порядку КПК України, тому предметом перевірки є наявність, передбачених КПК України і Законом України «Про судовий збір» передумов для звільнення від сплати судового збору.
Відзиви на апеляційну скаргу не надходили. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що  ухвалу суду про залишення без руху отримана позивачем, що підтверджується повідомленням про вручення, проте у встановлений десятиденний строк, вимоги ухвали суду не виконано, станом на 29.04.2021 року недоліки не усунено. Крім того, зазначено, що позов пред`явлено в межах цивільного, в не кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності, змагальності та диспозитивності.
У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ доправосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.
Частиною 1 статті 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 174 ЦПК України).
Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.
У ч.ч. 1, 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.
Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, встановивши, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України, 19 лютого 2021 року постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надав позивачу строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху (а.с.25-26).
Судове рекомендоване поштове повідомлення про направлення копії ухвали суду від 19 лютого 2021 року на адресу ОСОБА_1 , зазначену в позові для направлення поштової кореспонденції, було отримано адресатом 13 березня 2021 року, однак, у встановлений ухвалою суду десятиденний строк, вимоги ухвали суду не виконано (а.с.28,29).
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Положення ст. 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.
За змістом вище наведених норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.
Доводи апеляційної скарги зводяться до суперечливого тлумачення норм процесуального права і незгоди з висновками суду першої інстанції, зокрема, вони не стосуються обставин на підставі яких була судом першої інстанції винесена оскаржувана ухвала та виходять за межі предмету апеляційного оскарження.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 вказаної Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі "Peretyaka AndSheremetyev v. Ukraine" від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, §33).
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга – без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 29 версеня 2021 року.

Головуючий:

Судді: