ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

17 листопада 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/3959/20
Головуючий у першій інстанції - Овсієнко Ю. К.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/767/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.
секретар: Поклад Д.В.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
третя особа: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Овсієнка Ю.К. від 26 березня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

                                      В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав щодо їх малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що відповідачі, які є батьками її онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дочки ОСОБА_4 . ОСОБА_1 вказувала, що з 2018 року дитина проживає з нею та її чоловіком ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому, батьки дитини проживають окремо та не приймають участі у вихованні та утриманні дочки. Позивач зазначала, що ОСОБА_3 08.05.2020 року написала нотаріально посвідчену заяву про відмову від дочки, яку в подальшому скасувала, а батько дитини - ОСОБА_2 веде антисоціальний спосіб життя, лікувався з приводу вживання наркотичних засобів, є схильним до агресії. Позивач стверджувала, що батьки дитини самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, при цьому, позивач із чоловіком забезпечують гідні умови для проживання та навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розвивають її творчі здібності, піклуються та забезпечують онуку. Приймаючи до уваги злісне ухилення батьками від спілкування, виховання та виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дочки ОСОБА_4 , позивач просила позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.03.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Судом позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судом відмовлено у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.03.2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у вказаній частині. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 26.03.2021 року у оскаржуваній частині є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що на підтвердження обґрунтованості позовних вимог до суду першої інстанції нею було надано достатні докази ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач ОСОБА_3 не приділяє уваги вихованню дочки, матеріально її не утримує, при цьому, всім необхідним дитину забезпечують позивач та її чоловік. Доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_3 , як працівник банківської сфери, не могла не розуміти наслідків її заяви у приватного нотаріуса про відмову від дитини. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_3 не могла не розуміти змісту даної заяви, а її посилання на те, що заяву вона не читала, свідчить про її безвідповідальне ставлення до виконання батьківських обов`язків. При цьому, апелянт стверджує, що подальше скасування ОСОБА_3 даної заяви є намаганням виправдати себе за тривалу бездіяльність та байдуже ставлення до дитини. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджує, що дитина в судовому засіданні суду першої інстанції повідомила, що вона бажає проживати з дідусем та бабусею з місцем їх проживання. Доводи апеляційної скарги вказують, що батьки дитини намагались у серпні 2020 року відібрати дитину у позивача, у спілкуванні із патрульною поліцією дитина повідомила, що не хоче йти до батьків. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_3 , знаючи про негативні звички батька дитини - ОСОБА_2 , не вживала заходів щодо захисту інтересів дитини, матері байдуже, в якому середовищі буде зростати дочка. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_3 не намагається встановити контакт із дитиною, а у сім`ї позивача виникли тривалі, сталі стосунки із ОСОБА_4 , дитина почуває себе щасливою та захищеною у сім`ї позивача.         

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.03.2021 року в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ухвалити у вказаній частині позовних вимог нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 26.03.2021 року у оскаржуваній частині є таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що з початку 2020 року він не має змоги спілкуватись із дочкою, оскільки позивач створює йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, викликаючи поліцію. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_2 звертався до правоохоронних органів із заявою про відібрання дитини, але безрезультатно. Доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_2 також звертався до суду із заявою про відібрання дитини у позивача, але даний позов було судом повернуто, з причини його юридичної необізнаності. Апелянт зазначає, що він постійно цікавиться здоров`ям дочки, є учасником групи батьків класу, ОСОБА_3 постійно відвідує батьківські збори, спілкується із вчителем дочки. Доводи апеляційної скарги стверджують, що поза увагою суду залишились наявні в матеріалах справи  докази  участі  ОСОБА_2 ,  як  батька,  у  житті дитини  та  спроби налагодити спілкування, а саме, лист дитячої поліклініки №1 від 06.01.2021 року №01-29/20; довідки про результати перевірки інформації, викладеної у зверненнях №4391 від 23.04.2020 року та №9716 від 18.08.2020 року; психологічний висновок від 30.10.2020 року; лист-звернення до ОСОБА_1 від 28.12.2020 року та довідка психолога В.Мозгового від 11.01.2021 року. З посиланням на практику Верховного Суду, викладену у постанові №753/2025/19, положення статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ОСОБА_2 вказує про те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, та допускається лише за умови неможливості зміни поведінки батьків та наявності вини у їх діях. При цьому, ОСОБА_2 зауважує, що любить свою дочку, цікавиться її здоров`ям та успіхами у школі, разом із дружиною купує дочці речі. Доводи апеляційної скарги вказують, що проживання дитини із бабусею та дідусем не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав.  

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін рішення суду першої інстанції від 26.03.2021 року в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_3 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення у зв`язку із її необґрунтованістю, та залишити без змін рішення суду першої інстанції від 26.03.2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 . 

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кулініч К.В. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , при цьому, апеляційну скаргу ОСОБА_2 просили залишити без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю.  

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 та її представник - адвокат Капара В.В. просили залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 у зв`язку із її безпідставністю. У вирішенні апеляційної скарги ОСОБА_2 його представник - адвокат Капара В.В. покладається на розсуд суду.      

В судовому засіданні апеляційного суду представник третьої особи Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради - Ципуринда О.М. підтримав висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9, том 1).
Позивач ОСОБА_1 є бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та матір`ю відповідача по справі ОСОБА_2 (а.с.14, том 1).
Як вбачається із акту про фактично проживаючих осіб від 06.07.2020 року ОСББ "ПРОСТОР 14", ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з червня 2018 року (а.с.36, том 1).
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №181 від 01.07.2020 року ОСББ "ПРОСТОР 14" (а.с.42, том 1), за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6 (власник), ОСОБА_1 (дружина).
26.06.2020 року комісією ССД Новозаводської районної у м.Чернігові ради було складено акт обстеження умов проживання (а.с.118, том 1), згідно якого, малолітній ОСОБА_4 , 2012 року народження за адресою: АДРЕСА_1 створені всі умови для навчання та відпочинку. Житло складається із 4 кімнат, кімнати обладнані меблями, побутовими пристроями, ОСОБА_4 мешкає в окремій кімнаті, в якій є ліжко, стіл для занять, шафа для одягу, комп`ютер. Санітарний стан приміщення добрий.
Згідно  акту  обстеження від 21.09.2020 року житлово-побутових  умов сім`ї ОСОБА_4 , учениці 2-В класу Чернігівського ліцею 32, складеного комісією у складі класного керівника, завідуюча з виховної роботи, соціального педагога (а.с.139, том 1), умови проживання по АДРЕСА_2 , за місцем проживання батьків дитини - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є наступними: в 2-кімнатній квартирі зроблено сучасний ремонт, як в кімнатах, так і в інших приміщеннях, скрізь чисто і затишно, в одній кімнаті є стіл, великий диван-книжка і інші меблі, іграшки, де проживала ОСОБА_8 . Інша кімната облаштована більше для проживання батьків. В цілому, квартира виглядає добре. Всі умови для проживання сім`ї є.
За інформацією Чернігівського ліцею №2 Чернігівської міської ради від 18.05.2020 року №56 (а.с.12, том 1), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 1-В класі ліцею №32 з 01.09.2019 року. Дівчинка дуже охайна, старанна, розумна, відповідальна. За період навчання дитини ОСОБА_4 , батько ОСОБА_2 в школі не був жодного разу, в телефонному режимі не спілкувався, бо в нього він відсутній. Мама ОСОБА_3 в школу приходила рідко, на класному зібранні була присутня один раз, в телефонному режимі спілкувалась за викликом вчителя, спираючись на роботу повного дня в Полікомбанку касиром-контролером. Вихованням дитини займається повністю бабуся ОСОБА_1 та дідусь ОСОБА_6 . Дівчинка проживає з бабусею та дідусем з вересня місяця і по цей час, а не з батьками, які мешкають за іншою адресою. Дитина забезпечена всім необхідним для навчання і виховання, знаходиться на повному матеріальному утриманні дідуся і бабусі. З дідусем чи бабусею вчитель спілкується кожного дня, так як хтось із них буває в школі. ОСОБА_1 та дідусь ОСОБА_6 забезпечують умови не тільки для навчання та виховання дитини, а і розвивають творчо-естетичні здібності. ОСОБА_4 відвідує гуртки. Медичний патронаж дитини здійснюється саме бабусею ОСОБА_1 . 
Відповідно до інформації Чернігівського ліцею №32 Чернігівської міської ради від 01.10.2020 №94 (а.с.137, том 1), ОСОБА_4 навчається в 2-В класі ліцею №32. У зв`язку із сімейними обставинами, які склались в родині, ОСОБА_8 на даний час проживає з бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи ситуацію між відносинами в родині ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_1 , було багато зроблено з боку школи для їх примирення, а саме: проведені бесіди окремо з батьками, бесіди з бабусею, зустрічі двох родин з метою усунення проблем щодо дитини, зустріч двох родин в присутності дитини для об`єднання сім`ї в єдине ціле, відвідування сім`ї, де проживала ОСОБА_8 , але примирення встановити було неможливо. В родинах існує протистояння, від якого страждає дитина. Класний керівник часто спілкується по телефону з ОСОБА_3 , яка турбується про навчання та виховання своєї доньки. Батько ОСОБА_2 зареєстрований в батьківській групі ОСОБА_12 та спільно з ОСОБА_13 цікавляться всім, що відбувається в житті ОСОБА_4 . Отже, батьки, а саме, ОСОБА_3 , небайдужі до шкільного життя та навчання ОСОБА_4 , і прагнуть до примирення родин.
За інформацією ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_1 та ОСОБА_6 неодноразово звертались до органів поліції з приводу поведінки їх сина ОСОБА_2 (а.с.37,39,40,43,44, том 1). У відповіді ГУ НП в Чернігівській області від 22.06.2020 року (а.с.39, том 1) та у довідці №4795 від 28.04.2020 року (а.с.44, том 1) зазначено, що причиною погроз ОСОБА_2 є те, що його малолітня дочка проживає з ОСОБА_1 .  
Як вбачається із довідки ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 23.04.2020 року (а.с.68, том 1), ОСОБА_2 09.04.2020 року звертався до органів поліції з приводу того, що його батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не дають йому бачитись із дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .  
Згідно довідки КНП "Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня" №1085 від 05.06.2020 року (а.с.119, том 1), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно епікризу історії хвороби №1219, перебував на стаціонарному лікуванні КНП "Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня" з 14.03.2019 року по 22.03.2019 року з приводу: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів та амфетамінів. Стан відміни неускладнений.
Згідно довідки Департаменту інформатизації МВС України Серії ІІА №2085396 (а.с.140, том 1), станом на 06.10.2020 року ОСОБА_2 не притягується до кримінальної відповідальності, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. 
Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 08.05.2020 року (а.с.11, том 1), ОСОБА_3 заявила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
26.06.2020 року ОСОБА_3 заявою, посвідченою приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. та зареєстровану в реєстрі за №3161, скасувала попередньо підписану нею заяву про позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 08.05.2020 року зареєстровану в реєстрі за №2124 (а.с.95, том 1).
Згідно характеристики АТ "Полікомбанк" від 20.07.2020 року № 1-06/1194 (а.с.93, том 1), ОСОБА_3 працює в АТ "Полікомбанк" на посаді контролера-касира відділення банку з 17.08.2016 року, із ненормованим робочим днем, згідно із затвердженими графіками роботи. За час роботи зарекомендувала себе позитивно. За характером спокійна та врівноважена, жодної скарги від клієнтів не надходило. В колективі користується повагою. У порушенні трудової дисципліни та техніки безпеки помічена не була.

Як вбачається із копії виписки по рахунку з кредитною карткою ОСОБА_3 (а.с.90-92, том 1), за період з жовтня 2019 року по січень 2020 року було придбано та оплачено дитячі речі та іграшки.  

Згідно накладної №820743 від 21.11.2020 року (а.с.183, том 1), ОСОБА_3 було замовлено та оплачено дитячі речі для дівчинки на суму 651 грн. 50 коп. 

Рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м.Чернігові ради від 13.07.2020 року №130 було затверджено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.114,115, том 1).

Відповідно до довідки практикуючого психолога ОСОБА_15 за результатами психологічного дослідження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після проведення комплексного психологічного обстеження ОСОБА_4 за період з 25.09.2020 року по 30.09.2020 року, було рекомендовано вжити заходів щодо усунення та недопускання ситуацій емоційного збудження дитини, стресових ситуацій, що негативно впливають на психоемоційний розвиток. Рекомендований розвиток дитини у доброзичливій, спокійній атмосфері, стабільному місці проживання дитини, дотримання чіткого розпорядку дня. Рекомендації надані на довготривалий період з урахуванням вікових особливостей розвитку та особливостей чутливості психіки дітей молодшого шкільного віку (а.с.125, том 1).

Як вбачається із консультативного висновку Громадської організації "Чернігівська  міська  асоціація  "Конкордія"  №65  від  30.10.2020 року (а.с.162-164, том 1), кандидатом психологічних наук, психологом ЧМА "Конкордія" В.Мозговим (а.с.165-168, том 1), вказано: ''… Керуючись, перш за все, інтересами дитини сторонам конфлікту необхідно сісти за стіл перемовин і мирним шляхом вибудувати кроки його вирішення. Для ОСОБА_16 це буде першим позитивним прикладом, що дорослі вміють домовлятися між собою і її люблять всі однаково, і мама з татом, і бабуся з дідусем''.  

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.09.2020 року (а.с.141, том 1) було відкрито провадження у справі №751/6014/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання дитини, третя особа: Служба у справах дітей Новозаводської районної у місті Чернігові раді, і призначено справу в судове засідання.  

Оскаржуваним рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.03.2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. 

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що висновок рішення суду першої інстанції від 26.03.2021 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 26.03.2021 року у вказаній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.   

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що на підтвердження обґрунтованості позовних вимог до суду першої інстанції нею було надано достатні докази ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач ОСОБА_3 не приділяє уваги вихованню дочки, матеріально її не утримує, при цьому, всім необхідним дитину забезпечують позивач та її чоловік. Доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_3 , як працівник банківської сфери, не могла не розуміти наслідків її заяви у приватного нотаріуса про відмову від дитини. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_3 не могла не розуміти змісту даної заяви, а її посилання на те, що заяву вона не читала, свідчить про її безвідповідальне ставлення до виконання батьківських обов`язків. При цьому, апелянт стверджує, що подальше скасування ОСОБА_3 даної заяви є намаганням виправдати себе за тривалу бездіяльність та байдуже ставлення до дитини. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджує, що дитина в судовому засіданні суду першої інстанції повідомила, що вона бажає проживати з дідусем та бабусею з місцем їх проживання. Доводи апеляційної скарги вказують, що батьки дитини намагались у серпні 2020 року відібрати дитину у позивача, у спілкуванні із патрульною поліцією дитина повідомила, що не хоче йти до батьків. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_3 , знаючи про негативні звички батька дитини - ОСОБА_2 , не вживала заходів щодо захисту інтересів дитини, матері байдуже, в якому середовищі буде зростати дочка. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_3 не намагається встановити контакт із дитиною, а у сім`ї позивача виникли тривалі, сталі стосунки із ОСОБА_4 , дитина почуває себе щасливою та захищеною у сім`ї позивача.         

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 26.03.2021 року у оскаржуваній позивачем ОСОБА_1 частині, виходячи із наступного.    

Згідно статті 3 (ч.1) Конвенції про права дитини, 20.11.1989 року, (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), Конвенцію ратифіковано Постановою ВР №789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.  
Згідно положень статті 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до приписів статті 8 Закону України ''Про охорону дитинства'', кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ч.1 статті 12 Закону України ''Про охорону дитинства'', виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частина 1 статті 141 Сімейного кодексу України регламентує, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно ч.2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 
Відповідно до п.2 ч.1 статті 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Згідно роз`яснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року ''Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав'', зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, в якому зазначала, що батьки малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. 
Рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м.Чернігові ради від 13.07.2020 року №130 було затверджено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.114,115, том 1).

Відповідно до ч.5, ч.6 статті 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 26.03.2021 року у оскаржуваній апелянтом ОСОБА_1 частині, приймаючи до уваги документально підтверджені фактичні обставини справи, пояснення учасників судового розгляду даної справи, норми права, які регламентують спірні правовідносини, суд зазначив, що рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде передчасним. За даних обставин, суд першої інстанції вважав за необхідне у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у вказаній частині відмовити, попередивши відповідача ОСОБА_3 про необхідність зміни ставлення до виховання та утримання дитини.

Відповідно до приписів ч.6 статті 19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Як зазначено у рішенні суду першої інстанції від 26.03.2021 року, суд не погоджується із висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Новозаводської районної у м.Чернігові ради від 13.07.2020 року №130 в частині доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки даний висновок не обґрунтований щодо підстав  доцільності позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав щодо дочки. А саме, органом опіки і піклування не зазначено, яка робота ним проведена щодо врегулювання даної ситуації, не наведено фактичних обставин, які б свідчили про свідоме систематичне ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Стосовно ОСОБА_3 , вказується лише про те, що під час засідання комісії ОСОБА_3 підтвердила той факт, що ОСОБА_4 тривалий час проживає разом з бабою та дідом, які займаються її матеріальним утриманням та вихованням. Вказано також, що батьки зазначили, що не надають жодної матеріальної допомоги на утримання доньки та практично не приймають участі у її вихованні.

Відмовляючи у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову про позбавлення батьківських прав матері дитини ОСОБА_3 , суд першої інстанції зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу. При цьому, в ході судового розгляду даної справи було встановлено, що мати малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 працює, за час роботи зарекомендувала себе позитивно, за характером спокійна та врівноважена, в колективі користується повагою, у порушенні трудової дисципліни помічена не була (а.с.93, том 1), має сталий дохід (а.с.94, том 1), нотаріально посвідчена заява ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав щодо дочки ОСОБА_4 була в подальшому скасована ОСОБА_3 (а.с.95, том 1). Судом першої інстанції зазначено, що заява була складена ОСОБА_3 під впливом позивача та її чоловіка ОСОБА_6 , і вказані обставини не заперечувалось свідком ОСОБА_6 у судовому засіданні. При цьому, ОСОБА_3 не втратила інтерес до своєї дитини, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про відібрання дитини(а.с.141, том 1), вживала заходів до примирення із позивачем (а.с.202, том 1). З матеріалів справи також вбачається, що здійснювалась купівля дитячих речей, іграшок та солодощів, розрахунок за які проводився з банківської картки ОСОБА_3 (а.с.90-92,183,184-186, том 1).

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду від 26.12.2018 року у справі №404/6391/16-ц, в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі №641/2867/17-ц Верховним Судом зроблено висновки про те, що позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Європейський Суд з прав людини у справі ''Хант проти України'' від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57,58).
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не містять в собі підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 26.03.2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки, на думку апеляційного суду, у вказаній частині рішення суду першої інстанції від 26.03.2021 року ухвалено судом на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які учасники судового розгляду даної справи посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду даної справи. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.03.2021 року в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ухвалити у вказаній частині позовних вимог нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 26.03.2021 року у оскаржуваній частині є таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що з початку 2020 року він не має змоги спілкуватись із дочкою, оскільки позивач створює йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, викликаючи поліцію. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_2 звертався до правоохоронних органів із заявою про відібрання дитини, але безрезультатно. Доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_2 також звертався до суду із заявою про відібрання дитини у позивача, але даний позов було судом повернуто, з причини його юридичної необізнаності. Апелянт зазначає, що він постійно цікавиться здоров`ям дочки, є учасником групи батьків класу, ОСОБА_3 постійно відвідує батьківські збори, спілкується із вчителем дочки. Доводи апеляційної скарги стверджують, що поза увагою суду залишились наявні в матеріалах справи  докази  участі  ОСОБА_2 ,  як  батька,  у  житті дитини  та  спроби налагодити спілкування, а саме, лист дитячої поліклініки №1 від 06.01.2021 року №01-29/20; довідки про результати перевірки інформації, викладеної у зверненнях №4391 від 23.04.2020 року та №9716 від 18.08.2020 року; психологічний висновок від 30.10.2020 року; лист-звернення до ОСОБА_1 від 28.12.2020 року та довідка психолога В.Мозгового від 11.01.2021 року. З посиланням на практику Верховного Суду, викладену у постанові №753/2025/19, положення статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ОСОБА_2 вказує про те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, та допускається лише за умови неможливості зміни поведінки батьків та наявності вини у їх діях. При цьому, ОСОБА_2 зауважує, що любить свою дочку, цікавиться її здоров`ям та успіхами у школі, разом із дружиною купує дочці речі. Доводи апеляційної скарги вказують, що проживання дитини із бабусею та дідусем не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав.  

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 26.03.2021 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки даний висновок суду першої інстанції узгоджується із нормами права, які регламентують спірні правовідносини та фактичними обставинами справи. 

За інформацією Чернігівського ліцею №2 Чернігівської міської ради від 18.05.2020 року №56 (а.с.12, том 1), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 1-В класі ліцею №32 з 01.09.2019 року. Дівчинка дуже охайна, старанна, розумна, відповідальна. За період навчання дитини ОСОБА_4 , батько ОСОБА_2 в школі не був жодного разу, в телефонному режимі не спілкувався, бо в нього він відсутній. Мама ОСОБА_3 в школу приходила рідко, на класному зібранні була присутня один раз, в телефонному режимі спілкувалась за викликом вчителя, спираючись на роботу повного дня в Полікомбанку касиром-контролером. Вихованням дитини займається повністю бабуся ОСОБА_1 та дідусь ОСОБА_6 . Дівчинка проживає з бабусею та дідусем з вересня місяця і по цей час, а не з батьками, які мешкають за іншою адресою. Дитина забезпечена всім необхідним для навчання і виховання, знаходиться на повному матеріальному утриманні дідуся і бабусі. З дідусем чи бабусею вчитель спілкується кожного дня, так як хтось із них буває в школі. ОСОБА_1 та дідусь ОСОБА_6 забезпечують умови не тільки для навчання та виховання дитини, а і розвивають творчо-естетичні здібності. ОСОБА_4 відвідує гуртки. Медичний патронаж дитини здійснюється саме бабусею ОСОБА_1 . 
Згідно довідки КНП "Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня" №1085 від 05.06.2020 року (а.с.119, том 1), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно епікризу історії хвороби №1219, перебував на стаціонарному лікуванні КНП "Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня" з 14.03.2019 року по 22.03.2019 року з приводу: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів та амфетамінів. Стан відміни неускладнений.
Рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м.Чернігові ради від 13.07.2020 року №130 було затверджено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.114,115, том 1). Як вбачається із даного висновку, ''Під час засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якому розглядалось звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 заперечили проти позбавлення їх батьківських прав, але підтвердили той факт, що ОСОБА_4 тривалий час (з вересня 2019 року), проживає разом з бабою та дідом, які займаються її вихованням та матеріальним утриманням. Батьки також зазначили, що не надають жодної матеріальної допомоги на утримання доньки та практично не беруть участі у її вихованні. ОСОБА_2 зазначив, що такий стан справ його повністю влаштовує. 
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків чим не виконують ст.ст.150,155 Сімейного кодексу України та ст.12 Закону України ''Про охорону дитинства''.''                  

Виходячи із правового аналізу приписів статті 164 Сімейного кодексу України, яка регламентує підстави позбавлення батьківських прав, необхідно зазначити, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які в своїй сукупності вказують на те, що відповідач ОСОБА_2 усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дитиною не спілкується та матеріально не утримує, не цікавиться її навчанням та вихованням, враховуючи думку дитини, яка в судовому засіданні суду пояснила, що бажає залишитись з бабусею та дідусем, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Необхідно зазначити, що відповідачем ОСОБА_2 не надано суду належних та достатніх, у розумінні статей 77,80 ЦПК України, доказів на спростування висновку суду першої інстанції відносно того, що ОСОБА_2 усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дитиною не спілкується та матеріально не утримує, не цікавиться її навчанням та вихованням. 

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджують, що поза увагою суду залишились наявні в матеріалах справи  докази  участі  ОСОБА_2 ,  як  батька, у житті дитини  та  спроби налагодити спілкування, а саме, лист дитячої поліклініки №1 від 06.01.2021 року №01-29/20; довідки про результати перевірки інформації, викладеної у зверненнях №4391 від 23.04.2020 року та №9716  від  18.08.2020  року; психологічний висновок від 30.10.2020 року; лист-звернення до ОСОБА_1 від 28.12.2020 року та довідка психолога В.Мозгового від 11.01.2021 року.

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 26.03.2021 року у оскаржуваній ОСОБА_2 частині, в силу положень статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів. А саме, відповідно до ч.1,ч.2,ч.3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновків рішення суду першої інстанції від 26.03.2021 року у оскаржуваній ОСОБА_2 частині.   

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.03.2021 року - залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.   

Головуючий:                                             Судді: