П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 400/2134/21	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Миколаїв;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
16.06.2021 року;
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.
       П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Димерлія О.О.
                                                            – Шляхтицького О.І.
За участю: секретаря – Недашковської Я.О.
   представника апелянта – Свідерко С.В.
   представника апелянта – Доценко С.О.
   позивача – ОСОБА_1 
   представника позивача – Дудченко В.Л. 
        
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Первомайської районної ради Миколаївської області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Первомайської районної ради Миколаївської області, Голови Первомайської районної ради Миколаївської області Алєсі Федорівні Порхун про визнання протиправними та скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:
визнати протиправним та скасувати розпорядження Голови Первомайської районної ради Миколаївської області від 04.03.2021 року №71-рк «Про звільнення ОСОБА_2 »;
поновити на роботі на посаді начальника організаційного відділу Первомайської районної ради Миколаївської області;
стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з наступного дня після звільнення (з 05.03.2021 року) до дня поновлення на роботі;
стягнути моральну шкоду у сумі 5000 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач з грудня 2018 року проходила службу в Первомайській районній раді Миколаївської області, у тому числі з травня 2019 року – на посаді начальника організаційного відділу цієї районної ради. Розпорядженням голови Первомайської районної ради Миколаївської області від 04.03.2021 року №71-рк із змінами, внесеними розпорядженням від 04.03.2021 року за №76-рк, позивача звільнено із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України, а саме у зв`язку із скороченням штату районної ради. Позивач вказує, що під час прийняття оспорюваного розпорядження відповідачем порушено вимоги п. 1 ст. 40, ч. 1 ст. 43 ст. 49-2, ст. 116, ч. 3 ст. 184 КЗпП України, оскільки відсутній факт ліквідації, реорганізації чи скорочення штату районної ради, у тому числі, відповідачем не вчинено належних дій щодо попередження про наступне вивільнення у встановлений строк та пропонування підходящої (рівнозначної) посади, необґрунтовано не враховано відсутність згоди профспілкового комітету на звільнення позивача, а також наявність переваг перед іншими працівниками, оскільки позивач успішно виконувала поставлені завдання та функції, до дисциплінарної відповідальності не притягувалась та є одинокою матір`ю дитини віком до чотирнадцяти років. Наведені обставини у сукупності, а також те, що відповідачем не проведено своєчасний розрахунок при звільнені, свідчать про необґрунтованість і неправомірність розпорядження відповідача, наявність безумовних підстав для його скасування, поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У тому числі, підлягає врахуванню завдання неправомірними діями і рішенням відповідача душевних страждань і переживань, моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню у розмірі п`яти тисяч гривень.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував розпорядження голови Первомайської районної ради Миколаївської області від 04.03.2021 року №71-рк «Про звільнення ОСОБА_2 ».
Поновив ОСОБА_2 на посаді начальника загального відділу Первомайської районної ради з 05.03.2021 року.
Стягнув з Первомайської районної ради Миколаївської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 13896,90 грн., без урахування заробітної плати за один місяць.
Стягнув з Первомайської районної ради Миколаївської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 7453,10 грн.
Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць суд допустив до негайного виконання.
В решті позовних вимог суд відмовив.
Проаналізувавши положення ст.ст. 40, 42, 49-2 КЗпП України, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру вивільнення працівників у разі скорочення штату, яка передбачає: 1) повідомлення працівників не пізніше, ніж за два місяці; 2) запропонування працівнику всіх наявних вакантних посад (що були наявними на момент попередження працівника про звільнення та з`явилися протягом періоду з дня попередження до дня звільнення, а також існували безпосередньо станом на день звільнення), які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації; 3) перевірку наявності у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці, тобто здійснення їх порівняльного аналізу за такими критеріями; 4) отримання згоди та/або вмотивованої відмови на звільнення працівника профспілкового комітету, членом якого він є. Лише виконання роботодавцем усіх у сукупності вищезазначених гарантій реалізації працівником права на працю при скороченні штатів, реорганізації ліквідації, суттєвих змін умов праці є підставою для правомірного звільнення.
Виходячи із змісту ч. 3 ст. 252 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», суд першої інстанції врахував, що звільнення керівників виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів) допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок). Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, крім випадків, передбачених ст.ст. 43, 43-1 КЗпП України, допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, що є дотриманням гарантій, передбачених ст. 252 КЗпП України та ст. 41 «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
З огляду на те, що відповідачем не вжито заходів щодо пропонування позивачу усіх наявних посад в апараті районної ради, необґрунтовано не враховано висновки профспілкового комітету з питання незаконності звільнення працівника, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність оспорюваного розпорядження районної ради, наявність безумовних підстав для його скасування.
Одночасно, встановлюючи незаконність звільнення працівника з роботи, суд першої інстанції відповідно до положень ст. 235 КЗпП України, з огляду на приписи ст. 9 КАС України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, визначив наявність підстав для поновлення позивача саме на попередній посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за повний період вимушеного прогулу.
Разом з цим, оскільки позивачем не надано доказів завдання відповідачем моральної шкоди, зокрема, спричинення моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, додаткових зусиль, спрямованих на організацію свого життя, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заяви позивача про відшкодування моральної шкоди, достатню сатисфакцію для морального відновлення позивача сам факт поновлення позивача на посаді та стягнення сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В апеляційній скарзі Первомайська районна рада Миколаївської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України і помилково не враховано, що районною радою дотримано вимоги трудового законодавства та у зв`язку із скороченням структури виконавчого апарату ради попереджено позивача про наступне майбутнє вивільнення, враховано переваги позивача на залишенні на роботі та запропоновано наявну вакантну посаду. При цьому, районна рада скористалась своїм правом, передбаченим ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», та, з огляду на необґрунтованість рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем і не підтвердження своїх висновків відповідними матеріалами, а також його прийняття з порушенням вимог ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», вирішила питання стосовно можливого звільнення позивача без урахування відмови профільного комітету. Акцентуючи увагу на тому, що відповідно до приписів ст.ст. 43, 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення стосовно змін структури виконавчого органу районної ради може бути прийняте лише цією радою, апелянт вказує, що поновлення позивача на попередній посаді фактично призведе до втручання у функції відповідача, перевищення головою районної ради службових повноважень.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність правових обставин для скасування судового рішення.
У письмових поясненнях, з посиланням на відповідні докази, представлені на вимогу апеляційного суду, апелянт підтримує свою правову позицію.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 19.12.2018 року ОСОБА_2 проходила на службу в органах місцевого самоврядування, у тому числі з 02.05.2019 року – на посаді начальника загального відділу Первомайської районної ради Миколаївської області.
Підпунктом 14 п. 1 постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-IX утворено у Миколаївській області, зокрема, Первомайський район (з адміністративним центром у місті Первомайськ) у складі територій Арбузинської селищної, Благодатненської сільської, Врадіївської селищної, Кам`яномостівської сільської, Кривоозерської селищної, Мигіївської сільської, Первомайської міської, Синюхинобрідської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 3, 4 вказаної постанови ліквідовано, зокрема, у Миколаївській області: Арбузинський, Баштанський, Березанський, Березнегуватський, Братський, Веселинівський, Вітовський, Вознесенський, Врадіївський, Доманівський, Єланецький, Казанківський, Кривоозерський, Миколаївський, Новобузький, Новоодеський, Очаківський, Первомайський, Снігурівський райони.
Установлено, що повноваження депутатів районних рад у районах, ліквідованих відповідно до пункту 3 цієї Постанови, припиняються в день набуття повноважень депутатів районних рад, обраних на перших виборах до районних рад у районах, утворених відповідно до пункту 1 цієї Постанови.
Постановою Первомайської районної територіальної виборчої комісії Миколаївської області від 26.11.2020 року №45 призначено дату скликання першої сесії Первомайської районної ради Миколаївської області VIII скликання на 02 грудня 2020 року 10.00.
Рішенням Первомайської районної ради Миколаївської області від 02 грудня 2020 року №1 I сесії восьмого скликання прийнято до відома факт початку повноважень депутатів Первомайської районної ради восьмого скликання.
Рішенням Первомайської районної ради Миколаївської області від 11 грудня 2020 року №3 I сесії восьмого скликання обрано головою Первомайської районної ради восьмого скликання ОСОБА_3 .
Рішенням Первомайської районної ради Миколаївської області від 18 грудня 2020 року №2 ІII сесії восьмого скликання відповідно до п.п. 4 ч. 1 ст. 43, ст. 58 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», постанов Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 року №1295 «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів», від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»:
затверджено Положення про виконавчий апарат Первомайської районної ради (Додаток 1);
затверджено структуру виконавчого апарату Первомайської районної ради (Додаток 2);
надано право голові районної ради при необхідності вносити зміни до структури виконавчого апарату районної ради у межах затвердженої чисельності та оплати праці з наступним затвердженням відповідних змін.
Визначено, що це рішення набирає чинності з 01 січня 2021 року.
Визнано таким, що втратило чинність рішення районної ради від 18 грудня 2015 року №15 «Про структуру виконавчого апарату та затвердження Положення про виконавчий апарат Первомайської районної ради».
Відповідно до Додатку 2 до рішення від 18 грудня 2020 року №2 у структурі та загальній чисельності виконавчого апарату Первомайської районної ради передбачено:
Голова районної ради – 1 штатна одиниця;
Заступник голови районної ради – 3 штатні одиниці;
Юридичний відділ: начальник відділу – 1 штатна одиниця, головний спеціаліст – 1 штатна одиниця; головний спеціаліст – 1 штатна одиниця;
Фінансово-господарський відділ: начальник відділу – головний бухгалтер – 1 штатна одиниця, головний спеціаліст – бухгалтер – 1 штатна одиниця, головний спеціаліст – 1 штатна одиниця;
Господарський сектор: завідувач господарства – 1 штатна одиниця, прибиральник службових приміщень – 4 штатні одиниці, водій службового легкового автомобіля – 1 штатна одиниця, сторож – 13 штатних одиниць, оператор котельні (газової) – 2 штатні одиниці, опалювач – 2 штатні одиниці.
Всього 23 штатні одиниці, разом – 33 штатні одиниці.
Розпорядженням Голови Первомайської районної ради Миколаївської області від 18.12.2020 року №40-р на підставі ч.7 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на виконання рішення Первомайської районної ради восьмого скликання від 18.12.2020 року №2 «Про затвердження Положення про виконавчий апарат та про структуру виконавчого апарату Первомайської районної ради» та, враховуючи, що у структурі виконавчого апарату Первомайської районної ради з прийняттям вищезазначеного рішення відбулися зміни в організації виробництва і праці, а саме скорочення штату працівників, внесено до штатного розпису виконавчого апарату Первомайської районної ради наступні зміни:
введено до структури виконавчого апарату Первомайської районної ради дві посади заступника голови районної ради;
виведено із структури виконавчого апарату Первомайської районної ради загальний відділ районної ради та скорочено посаду начальника відділу, посаду головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції та посаду провідного спеціаліста;
виведено із структури виконавчого апарату Первомайської районної ради та скорочено посаду керуючого справами районної ради;
виведено зі структури виконавчого апарату Первомайської районної ради організаційний відділ та скорочено посаду начальника відділу, посаду головного спеціаліста з кадрової роботи та головного спеціаліста з питань зв`язків з територіальними громадами;
виведено зі складу юридичного відділу та скорочено посаду головного спеціаліста з питань комунальної власності та посаду головного спеціаліста з питань розгляду звернень громадян;
введено до складу юридичного відділу дві посади головного спеціаліста;
введено до складу фінансово-господарського відділу посаду головного спеціаліста;
введено до складу господарського сектору три посади прибиральника службових приміщень, дев`ять посад сторожа та дві посади опалювача.
Визначено начальнику фінансово-господарського відділу – головному бухгалтеру виконавчого апарату Первомайської районної ради внести зміни до штатного розпису виконавчого апарату Первомайської районної ради.
Визначено здійснити організаційні заходи щодо дотримання порядку вивільнення працівників, посади яких підлягають скороченню та попередити їх у встановлений законодавством строк про майбутнє вивільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме скороченням штату працівників.
Відповідно до Розпорядження Голови Первомайської районної ради Миколаївської області від 04.01.2021 року №1-рк «Про попередження працівників Первомайської районної ради Миколаївської області про наступне вивільнення у порядку ст. 49-2 Кодексу Законів про працю України» на підставі рішення Первомайської районної ради Миколаївської області від 18.12.2020 року №2 «Про затвердження Положення про виконавчий апарат та про структуру виконавчого апарату Первомайської районної ради», відповідно до п. 1 ст. 40 та ст. 49-2 Кодексу Законів про працю України, попереджено працівників виконавчого апарату Первомайської районної ради (згідно зі зписком у Додатку 1) про наступне вивільнення у зв`язку із реорганізацією Первомайської районної ради Миколаївської області.
Також, у розпорядженні визначено, що фактичне вивільнення працівників здійснити не раніше, ніж через 2 місяці з дня його попередження.
Ознайомити із цим розпорядженням під особистий підпис всіх зазначених у ньому осіб.
У Додатку 2 до розпорядження від 04.01.2021 року №1-рк ОСОБА_2 (займана посада – начальник загального відділу районної ради) пропонується для працевлаштування в Первомайській районній раді Миколаївської області на посаді головного спеціаліста юридичного відділу.
У листі особистого ознайомлення з розпорядженням від 04.01.2021 року №1-рк про попередження про наступне вивільнення у порядку ст. 49-2 Кодексу Законів про працю України (Додаток 1) 04.01.2021 року ОСОБА_2 застережено про не надання згоди та висловлення щодо незаконності попередження.
04.01.2021 року Первомайською районною радою Миколаївської області складено акт про відмову начальника загального відділу Первомайської районної ради ОСОБА_2 від ознайомлення з розпорядженням від 04.01.2021 року №1-рк та переведенням її на запропоновану посаду головного спеціаліста юридичного відділу.
У зверненнях від 04.01.2021 року та 14.01.2021 року до Голови Первомайської районної ради Миколаївської області щодо видачі копії вказаного розпорядження з додатками стосовно попередження про наступне вивільнення і пропозиції щодо працевлаштування позивачем повідомлено, що відмова від запропонованої посади обумовлена належністю до соціально незахищених категорій громадян, а саме тим, що позивач є одинокою матір`ю, яка виховує дитину віком до 14 років, а також не наданням роз`яснень роботодавцем щодо пропозиції з працевлаштування.
16.01.2021 року відбулось засідання профспілкового комітету Первомайської районної ради Миколаївської області з розгляду подання Голови Первомайської районної ради від 04.01.2021 року про надання дозволу на розірвання трудового договору згідно із п. 1 ст. 40 КЗпП України з працівниками, у тому числі ОСОБА_2 (начальником загального відділу Первомайської районної ради).
Під час розгляду вказаного подання Профспілковий комітет дійшов висновку, що роботодавцем порушено норми КЗпП України: ст. 42, ст. 49-4, ст. 179, ст. 184, ст. 252, ст. 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Крім того, професійною спілкою визначено, що роботодавцем аргументовано не викладено причин та економічне обґрунтування скорочення працівників.
За висновком профспілкового комітету, відсутні визначені законодавством підстави для проведення скорочення вказаних у поданні осіб, їх звільнення призведе до порушення права на працю, тому профспілковий комітет не погоджує звільнення, у тому числі ОСОБА_2 (начальника загального відділу Первомайської районної ради).
На апаратній нараді, що відбулась 21.01.2021 року та оформлена протоколом за №1, розглянуто питання з приводу пропонування посади головного спеціаліста юридичного відділу, у тому числі ОСОБА_2 .
На вказаній нараді позивач відмовився від запропонованої посади, мотивуючи відмову тим, що їй запропоновано декретне місце в юридичному відділі, а також відсутністю юридичної освіти для зайняття посади головного спеціаліста юридичного відділу.
Під час апаратної наради Голова Первомайської районної ради Миколаївської області пояснив, що запропонована вакансія не є декретною, вимоги стосовно профільної освіти до посади головного спеціаліста відсутні.
Розпорядженням Голови Первомайської районної ради Миколаївської області від 04.03.2021 року №71-рк, на підставі ч. 7 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», враховуючи рішення ІІІ позачергової сесії Первомайської районної ради від 18.12.2020 року №2 «Про затвердження Положення про виконавчий апарат та про структуру виконавчого апарату Первомайської районної ради», відповідно до розпорядження голови районної ради від 04.01.2021 року №1-рк «Про попередження про наступне вивільнення працівників у порядку ст. 49-2 Кодексу законів про працю України», п. 1 ст. 40, ст. 43-1, ст. 44, ст. 47, ст. 49-2 КЗпП України, звільнено ОСОБА_2 – начальника загального відділу Первомайської районної ради із займаної посади за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України 04.03.2021 року.
Визначено останнім днем роботи позивача 04.03.2021 року.
Розпорядженням Голови Первомайської районної ради Миколаївської області від 04.03.2021 року №76-рк, на підставі ч. 7 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», враховуючи рішення ІІІ позачергової сесії Первомайської районної ради від 18.12.2020 року №2 «Про затвердження Положення про виконавчий апарат та про структуру виконавчого апарату Первомайської районної ради», відповідно до розпорядження голови районної ради від 04.01.2021 року №1-рк «Про попередження про наступне вивільнення працівників у порядку ст. 49-2 Кодексу законів про працю України», п. 1 ст. 40, ст. 43-1, ст. 44, ст. 47, ст. 49-2 КЗпП України, внесено зміни в розпорядження №71-рк від 04.03.2021 року, викладено п. 1 розпорядження у новій редакції: звільнити ОСОБА_2 – начальника загального відділу Первомайської районної ради із займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України 04.03.2021 року.
Розпорядженням відповідача від 09.03.2021 року №77-рк визначено виплатити позивачу середній заробіток за час затримки виплати належних сум при звільненні за період з 05.03.2021 року по 08.03.2021 року.
Не погоджуючись із звільненням із займаної посади, посилаючись на неправомірність дій та рішення відповідачів, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, а також загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює та визначає Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року №2493-III.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року №2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Згідно із ст. 3 Закону України від 07.06.2001 року №2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
За правилами ч.ч. 1, 3 ст. 7 Закону України від 07.06.2001 року №2493-III правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України.
Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 10 Закону України від 07.06.2001 року №2493-III прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється:
на посаду сільського, селищного, міського голови в порядку, встановленому Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні";
на посаду голови та заступників голови районної, районної у місті, обласної ради, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови постійної комісії з питань бюджету обласної, Київської та Севастопольської міських рад шляхом обрання відповідною радою;
на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, старости шляхом затвердження відповідною радою;
на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
У разі необхідності, за згодою сторін, посадова особа місцевого самоврядування може бути переведена на рівнозначну чи нижчу посаду або посаду радника чи консультанта без конкурсного відбору.
Частиною 1 ст. 20 Закону України від 07.06.2001 року №2493-III крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі:
порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону;
порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону);
виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону);
досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).
Судом першої інстанції вірно враховано, що Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» не врегульований порядок вивільнення працівників у зв`язку із скороченням штатів органу місцевого самоврядування, а отже до спірних правовідносин підлягають застосування положення трудового законодавства.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Звільнення з підстав, зазначеному, зокрема, у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
За правилами ч. 1 ст. 42 Кодексу законів про працю України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
За загальними правилами трудового законодавства, відповідно до ст. 32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором.
Не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці. Однак і переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва.
Разом з цим, приписи п. 1 ст. 40 КЗпП зобов`язують з`ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, а також про те, що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу в тій же установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
При реорганізації підприємства звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 43 КЗпП розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.
Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.
Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).
Слід враховувати, що відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.
Аналізуючи наведені положення трудового законодавства, судом першої інстанції вірно визначено, що цим законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру вивільнення працівників у разі скорочення штату, яка передбачає:
1) повідомлення працівників не пізніше, ніж за два місяці;
2) запропонування працівнику всіх наявних вакантних посад (що були наявними на момент попередження працівника про звільнення та з`явилися протягом періоду з дня попередження до дня звільнення, а також існували безпосередньо станом на день звільнення), які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації;
3) перевірку наявності у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці, тобто здійснення їх порівняльного аналізу за такими критеріями.
4) отримання згоди та/або вмотивованої відмови на звільнення працівника профспілкового комітету, членом якого він є.
Лише виконання роботодавцем усіх у сукупності вищезазначених гарантій реалізації працівником права на працю при скороченні штатів, реорганізації ліквідації, суттєві змін умов праці є підставою для правомірного звільнення.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.
Виходячи зі спірних правовідносин, апеляційний суд враховує, що у зв`язку із прийняттям рішення від 18 грудня 2020 року №2 та розпорядження від 18.12.2020 року №40-р в Первомайській районній раді Миколаївської області відбулись зміни в організації діяльності та штату працівників.
Зокрема, введено до структури виконавчого апарату Первомайської районної ради дві посади заступника голови районної ради;
виведено із структури виконавчого апарату Первомайської районної ради загальний відділ районної ради та скорочено посаду начальника відділу, посаду головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції та посаду провідного спеціаліста;
виведено із структури виконавчого апарату Первомайської районної ради та скорочено посаду керуючого справами районної ради;
виведено зі структури виконавчого апарату Первомайської районної ради організаційний відділ та скорочено посаду начальника відділу, посаду головного спеціаліста з кадрової роботи та головного спеціаліста з питань зв`язків з територіальними громадами;
виведено зі складу юридичного відділу та скорочено посаду головного спеціаліста з питань комунальної власності та посаду головного спеціаліста з питань розгляду звернень громадян;
введено до складу юридичного відділу дві посади головного спеціаліста;
введено до складу фінансово-господарського відділу посаду головного спеціаліста;
введено до складу господарського сектору три посади прибиральника службових приміщень, дев`ять посад сторожа та дві посади опалювача.
Таким чином, із прийняттям вказаних актів у структурі органу місцевого самоврядування відсутній загальний відділ районної ради, скорочено посаду начальника загального відділу, яку обіймав позивач.
Відповідно, в силу положень ст.ст. 40, 42, 43, 49-2 Кодексу законів про працю України на відповідача покладається обов`язок повідомити позивача про ці обставини не пізніше, ніж за два місяці; запропонувати працівнику всі наявні вакантні посади (що були наявними на момент попередження про звільнення та з`явилися протягом періоду з дня попередження до дня звільнення, а також існували безпосередньо станом на день звільнення), які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації; перевірити наявність у позивача, посада якого скорочується, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці, тобто здійснити їх порівняльний аналіз за такими критеріями; отримати згоду та/або вмотивованої відмову на звільнення працівника профспілкового комітету, членом якого він є.
Під час вирішення спору по суті судом першої інстанції вірно встановлено, що на момент змін в організації і структурі районної ради та до звільнення з посади відповідачем було запропоновано позивачу одну вакантну посаду – головного спеціаліста юридичного відділу. Водночас, у структурі районної ради наявні посади як заступника голови районної ради так і головного спеціаліста фінансово-господарського відділу.
При цьому, як не заперечується відповідачем, основні завдання та функції загального відділу районної ради, не ліквідовані та їх виконання розподілено між заступниками голови районної ради та головним спеціалістом юридичного відділу.
Разом з цим, слід звернути увагу на те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів того, що позивачу в установленому порядку було доведено або роз`яснено незмінність функцій, які він виконував на попередній посаді із тими, що йому пропонуються. Зокрема, у даному випадку, відповідачем не представлено на ознайомлення позивачу проект положення про юридичний відділ районної ради та проект посадової інструкції головного спеціаліста юридичного відділу.
Наведені обставини можуть підтверджувати лише те, що при вивільненні позивач, з огляду на попередній функціональний розподіл між юридичним відділом та загальним відділом апарату районної ради до змін в організації та скорочення чисельності, фактично перебував у правовій невизначеності, чим спростовуються доводи відповідача про те, що ним було запропоновано позивачу посаду, яка є рівнозначною за функціональним призначенням із тією, що він обіймав до таких змін.
Також, слід зазначити, що у висновку профспілкового комітету Первомайської районної ради Миколаївської області, оформленого протоколом від 16.01.2021 року №1, міститься посилання на підстави розгляду подання голови районної ради щодо надання дозволу на розірвання трудового договору з працівниками, у тому числі ОСОБА_2 , норми законодавства, що аналізувались при вирішенні поставленого питання, тобто є визначеним як з правовим обґрунтуванням так і всебічним розглядом поставленого питання.
У тому числі, доводи відповідача про неможливість прийняти до уваги висновки профспілкового органу спростовуються фактом внесення районною радою подання з приводу перевірки можливості вивільнення працівників у зв`язку із скороченням штатів ради.
Аналізуючи положення ст. 184 Кодексу законів про працю України, апеляційний суд враховує, що відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про батька дитини позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесені згідно із ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.
Згідно із ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Наведені обставини дають колегії суддів підстави вважати, що відповідачем не обґрунтовано не враховано висновки профспілкового комітету, у тому числі про недопущення звільнення позивача, одинокої матері при наявності у неї дитини віком до чотирнадцяти років.
Враховуючи викладене, оскільки при виданні розпорядження відповідачем не було дотримано положення трудового законодавства щодо пропозиції позивачу у встановленому порядку всіх наявних посад, необґрунтовано не враховано відсутність згоди профспілкого комітету про вивільнення працівника, а також заборону звільнення позивача як одинокої матері при наявності у неї дитини віком до чотирнадцяти років, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про неправомірність оспорюваного рішення, наявність підстав для його скасування та виникнення у зв`язку із цим обставин для застосування положень ст. 235 КЗпП України в частині поновлення позивача на попередній посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
З огляду на викладене, оскільки висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Первомайської районної ради Миколаївської області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено та підписано 22.10.2021 року.

   Головуючий суддя:                                                            О.В. Єщенко
                             
                            судді:                                                            О.О. Димерлій
                                                                                                    
                                                                                                   О.І. Шляхтицький