ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2021 року                                                                         Справа № 918/455/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М. ,  суддя Крейбух О.Г. 

секретар судового засідання Берун О.О. 

за участю представників сторін:
позивача: представник не з`явився 
відповідача: представник Абакумова І.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухваленого 06.09.2021 суддею Політикою Н.А. у м. Рівному, повний текст складено 16.09.2021 у справі № 918/455/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича комерційна фірма "Атлант-плюс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт"             
про стягнення коштів у сумі 908999 грн 98 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.
1.1. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 06.09.2021 у справі № 918/455/21 позов задоволено. 
1.2. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича комерційна фірма "Атлант-плюс" 908999 грн 98 коп. - попередньої оплати та 13635 грн 00 коп. - витрат по оплаті судового збору.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
2.1. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у порушення досягнутої сторонами домовленості відповідач не виконав свого зобов`язання з поставки оплаченого позивачем товару, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" виник обов`язок повернути отримані грошові кошти за непоставлений товар.
2.2. Суд першої інстанції дійшов висновку, що кошти отримані відповідачем на виконання умов договору поставки (погоджених сплаченим рахунком, що відповідає вимогам законодавства), були перераховані за наявності правової підстави у вигляді договору.
3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.
3.1. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою відповідно до якої, серед іншого просить поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Рівненської області від 06.09.2021 у справі № 918/455/21; скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 06.09.2021 у справі № 918/455/21 про стягнення коштів у сумі 908999,98 грн та 13635 грн судового збору; ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Також окремим документом до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що вказане рішення є незаконним, таким, що прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права (статей 213, 530, 693 Цивільного кодексу України  і порушення норм процесуального права (статей 56, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України , без повного та об`єктивного дослідження доказів у справі, що мають істотне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті.
3.3. Зазначає, що  ухвалюючи рішення від 06.09.2021, суд першої інстанції, керуючись нормами статті 213 ЦК України, на власний розсуд здійснив тлумачення правочину та вказав, що зазначення у рахунку, що товар відпускається за фактом надходження коштів на рахунок  постачальника, розуміється судом як погодження сторонами строку поставки товару - одразу після факту його оплати. Тобто, на думку суду, Відповідач повинен був підготувати такий товар для самовивозу до 30.12.2020 року включно (згідно рахунків № 291 та № 292 від 29.12.2020р.) та до 31.12.2020р. включно (згідно № 296 від 30.12.2020 року). 
3.3.1. Однак апелянт не погоджується з такими тлумаченнями, адже за змістом частини 4 статті 213 ЦК якщо за правилами, встановленими частиною 3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.
3.3.2. Тлумачення не може створювати нових умов, тільки роз`яснювати вже існуючі умови договору. 
3.3.3. Зауважує, що зі змісту вказаних документів вбачається, що сторони щоразу домовлялись про строки поставки щодо кожного оплаченого рахунку окремо. Позивач самостійно вивозив замовлений та оплачений товар. Жодних претензій чи заперечень щодо строків поставки чи способу такої поставки у позивача раніше не виникало.
3.4. Щодо факту здійснення спірної господарської діяльності, відповідач зауважує, що факт виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо поставки позивачу товару підтверджується, наявними в матеріалах справи, копіями видаткових накладних №№ 5, 6, 7 від 12 січня 2021 року, які підписані директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-пласт" та скріплено печаткою відповідача. 
Такі докази долучені до справи саме позивачем, отже вони спростовують висновок суду першої інстанції про відсутність доказів щодо неповідомлення відповідачем про готовність до видачі позивачу спірного товару.
3.5. Відтак зважаючи на відсутність у матеріалах справи доказів прострочення виконання відповідача як постачальника його обов`язку щодо передачі товару позивачеві, позаяк останнім не надано доказів щодо узгодження сторонами строків поставки товару, тобто на підтвердження конкретної дати виникнення такого прострочення, зважаючи на обізнаність позивача із умовами поставки самовивозом, і попадання позивачем доказів відмови відповідача в передачі товару позивачу на його вимогу, заявлені позивачем вимоги про повернення попередньої оплати в сумі 908 999,98 грн, є передчасними та не доведеними належним чином.
4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.
4.1. На адресу суду апеляційної інстанції 12.11.2021 від позивача надійшло пояснення, відповідно у якому просить апеляційну скаргу залишити без розгляду, а рішення Господарського суду по справі № 918/455/21 без змін. Водночас просить суд розгляд справи провести без його участі.
4.2. На виконання ухвали від 17.11.2021, якою суд апеляційної інстанції зобов`язав надати письмові пояснення щодо отримання видаткових накладних №5 від 12 січня 2021, № 6 від 12 січня 2021 та № 7 від 12 січня 2021, а також інформацію щодо отримання виготовленої продукції, 26.11.2021 власник (засновник) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича комерційна фірма "Атлант-плюс" на адресу суду подала пояснення, відповідно у яких зазначила, що між відповідачем і позивачем був заключений усний договір на поставку товару згідно якого відповідач після 100% оплати вартості товару на протязі 20 днів, тобто 20 січня 2021, мав поставити на юридичну та фактичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича комерційна фірма "Атлант-плюс".
4.3. Також через систему "Електронний суд" 26.11.2021 від представника відповідача, на виконання вимог ухвали від 17.11.2021 надіслано з поміж іншого договір оренди складського приміщення з якого мала бути відвантажена продукція відповідно до зазначених вище накладних.
4.4. В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача, підтримала доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній. Вважає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального та процесуального права. А тому вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
4.5. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.
5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).
6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.
6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" на рішення Господарського суду Рівненської області від 06.09.2021 у справі № 918/455/21 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував норми матеріального та процесуального права, висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
6.1.1. Норми матеріального права:
Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);
Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);
Закон України "Про судовий збір".
6.1.2. Норми процесуального права:
Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);
6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).
7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.
7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
7.2. Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" у межах усного правочину були виставлені як постачальником, рахунки на оплату Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробнича комерційна фірма "Атлант-плюс", як покупцю, на придбання відповідного товару, а саме:  № 291 від 29 грудня 2020 року на суму 274 747 грн 20 коп., № 292 від 29 грудня 2020 року на суму 375 252 грн 78 коп., № 296 від 30 грудня 2020 року на суму 259 000 грн 00 коп..
7.3. Всього Товариством з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробнича комерційна фірма "Атлант-плюс" рахунків на загальну суму 908 999 грн 98 коп.
7.4. Позивач сплатив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" кошти у загальному розмірі 908 999 грн 98 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 29 грудня 2020 року № 14746 на суму 115 000 грн 00 коп., від 29 грудня 2020 року № 14747 на суму 75 000 грн 00 коп., від 29 грудня 2020 року № 14751 на суму 179 000 грн 00 коп., від 29 грудня 2020 року № 14752 на суму 100 000 грн 00 коп., від 29 грудня 2020 року № 14753 на суму 84 747 грн 20 коп., від 29 грудня 2020 року № 14754 на суму 96 252 грн 78 коп., від 30 грудня 2020 року № 14861 на суму 72 000 грн 00 коп., від 30 грудня 2020 року № 14865 на суму 187 000 грн 00 коп.. 
7.5. У наведених платіжних дорученнях вказано призначенням платежу - за фурнітуру згідно рахунку № 291 від 29 грудня 2020 року, за фурнітуру згідно рахунку № 292 від 29 грудня 2020 року, за товар згідно рахунку № 296 від 30 грудня 2020 року.
7.6. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з листом від 26.04.2021 р. № 26/04, в якому, посилаючись на нездійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" постачання оплаченого згідно рахунків № 291 від                          29 грудня 2020 року, № 292 від 29 грудня 2020 року, № 296 від 30 грудня 2020 року товару, просив повернути сплачені кошти в сумі 908 999 грн 98 коп. за вказаними у листі банківськими реквізитами.
7.7. Крім того, 5 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача з вимогою від 5 травня 2021 року № 1 про повернення оплачених коштів на суму 908 999 грн 98 коп.. Також з матеріалів справи вбачається, що вказана вимога була відправлена відповідачу і на електронну адресу.
7.8. Спір у справі виник у зв`язку із твердженнями позивача, що відповідач, отримавши від позивача повну оплату за товар, який вказаний у рахунках на оплату № 291 від 29 грудня 2020 року, № 292 від 29 грудня 2020 року, № 296 від 30 грудня 2020 року, поставку товару не здійснив, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича комерційна фірма "Атлант-плюс" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" сплачені в якості передоплати за товар кошти в розмірі 908 999 грн 98 коп. 
7.9. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у порушення досягнутої сторонами домовленості відповідач не виконав свого зобов`язання з поставки оплаченого позивачем товару, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" виник обов`язок повернути отримані грошові кошти за непоставлений товар.
7.10. Також Товариством зазначено, що останній очікує на відшкодування за рахунок відповідача понесених витрат по оплаті судового збору (судові витрати) в розмірі 13 635 грн 00 коп.
7.11. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в позові в повному обсязі. Зокрема відповідач зазначає, що строк виконання останнім обов`язку передати товар на суму попередньої оплати у розмірі 908 999 грн 98 коп. на момент звернення позивача до суду з даним позовом не настав.
7.11.1. Як зазначив відповідач, в рахунках зазначено, що товар відпускається на умовах самовивозу, за наявності довіреності та паспорту особи, уповноваженої позивачем на отримання товару. 
7.11.2. Однак, позивач не надав жодного доказу, які б свідчили про вчинення останнім дій, спрямованих на отримання товару. На думку відповідача, позивачем не доведено факту порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" зобов`язань з поставки товару в установлений строк, що свідчило б про наявність у Товариства права вимагати повернення спірної суми грошових коштів у порядку ст. 693 Цивільного кодексу України.
7.12. За результатами розгляду позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича комерційна фірма "Атлант-плюс" місцевим господарським судом прийнято рішення, яким позов задоволено з підстав, зазначених у пунктах 2.1. - 2.2. цієї постанови.
8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, врахування та прийняття доводів апелянта.
8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишенням рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на таке.
8.2. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
8.3. За приписами частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
8.4. Статтею 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
8.5. У частині 1 статті 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
8.6. За приписами ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
8.7. Згідно з ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
8.8. Суд зазначає, що поняття повнота та безумовність оферти є одночасно необхідними, а існування одночасно двох названих умов до акцепту є достатнім для того, щоб констатувати, що відповідь на оферту є такою, що дає змогу зробити висновок про згоду акцептанта з офертою та з її умовами. Неповнота та небезумовність відповіді на пропозицію укласти договір не є акцептом, тобто є умовами для констатації факту відмови акцептанта від пропозиції, а з іншого боку неповнота та не безумовність відхиляють початкову оферту. Іншими словами неповнота та не безумовність акцепту є умовами припинення оферти.
8.9. Таким чином, розцінюючи рахунки на оплату № 291 від 29 грудня 2020 року, № 292 від 29 грудня 2020 року, № 296 від 30 грудня 2020 року, як пропозицію відповідача укласти договір на умовах, визначених у них, а саме щодо поставки зазначеного у них переліку товару за вказаною вартістю, суд повинен встановити обставини щодо повного та безумовного прийняття такої пропозиції позивачем шляхом повної оплати рахунків у визначений у них строк (по суті, строк для акцепту).
8.10. Як встановлено судом, позивачем було сплачено на користь відповідача кошти в якості передоплати у загальній сумі 908 999 грн 98 коп. (вартість вказаного в рахунках № 291 від 29 грудня 2020 року, № 292 від 29 грудня 2020 року, № 296 від 30 грудня 2020 року товару), що підтверджується платіжними дорученнями від 29 грудня 2020 року № 14746 на суму 115 000 грн 00 коп., від 29 грудня 2020 року № 14747 на суму 75 000 грн 00 коп., від  29 грудня 2020 року № 14751 на суму 179 000 грн 00 коп., від 29 грудня 2020 року № 14752 на суму 100 000 грн 00 коп., від 29 грудня 2020 року № 14753 на суму 84 747 грн 20 коп., від 29 грудня 2020 року № 14754 на суму 96 252 грн 78 коп., від 30 грудня 2020 року № 14861 на суму 72 000 грн 00 коп., від 30 грудня 2020 року № 14865 на суму 187 000 грн 00 коп. (у вказаних платіжних дорученнях зазначено призначення платежу - за фурнітуру згідно рахунку № 291 від 29 грудня 2020 року, за фурнітуру згідно рахунку № 292 від 29 грудня 2020 року, за товар згідно рахунку № 296 від 30 грудня 2020 року), що свідчить про повне та безумовне прийняття позивачем (акцептування) пропозиції відповідача (оферти).
8.11. При цьому, судом враховано, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" здійснює такі види діяльності як:
22.23 Виробництво будівельних виробів із пластмас (основний);
43.11 Знесення;
43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику;
43.21 Електромонтажні роботи;
43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування;
43.29 Інші будівельно-монтажні роботи;
43.32 Установлення столярних виробів;
43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.;
46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами;
46.15 Діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами;
46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами;
46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту;
46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення;
46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням;
46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього;
46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами;
46.76 Оптова торгівля іншими проміжними продуктами.
8.12. Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
8.13. За наведених обставин та керуючись приписами ст. 79 ГПК України, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено у спрощений спосіб договір поставки (купівлі-продажу).
8.14. Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
8.15. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
8.16. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
8.17. Частиною 1 статті 693 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.
8.18. Як зазначалось апеляційним господарським судом вище, позивачем було сплачено на користь відповідача кошти в якості передоплати у загальному розмірі 908 999 грн 98 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 29 грудня 2020 року № 14746 на суму 115 000 грн 00 коп., від 29 грудня 2020 року № 14747 на суму 75 000 грн 00 коп., від 29 грудня 2020 року № 14751 на суму 179 000 грн 00 коп., від 29 грудня 2020 року № 14752 на суму 100 000 грн 00 коп., від 29 грудня 2020 року № 14753 на суму 84 747 грн 20 коп., від 29 грудня 2020 року № 14754 на суму 96 252 грн 78 коп., від 30 грудня 2020 року № 14861 на суму 72 000 грн 00 коп., від 30 грудня 2020 року № 14865 на суму 187 000 грн 00 коп.
8.19. Нормою ч. 1 ст. 662 ЦК України встановлено обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
8.20. Згідно ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
8.21. У рахунках на оплату № 291 від 29 грудня 2020 року, № 292 від 29 грудня 2020 року, № 296 від 30 грудня 2020 року зверху зазначено: "Оплата цього рахунку означає погодження з умовами поставки товарів. Повідомлення про оплату є обов`язковим, в іншому випадку не гарантується наявність товарів на складі. Товар відпускається за фактом надходження коштів на рахунок Постачальника, самовивозом, за наявності довіреності та паспорта."
Оплативши спірні рахунки позивач погодився із такими умовами поставки товару.
8.22. За приписами ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.
8.23. Статтею 213 ЦК України визначено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.
8.24. Зазначення у рахунку, що товар відпускається за фактом надходження коштів на рахунок постачальника, розуміється судом як погодження сторонами строку поставки товару - одразу після факту його оплати.
8.25. За приписами статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
8.26. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).
8.27.  Отже, враховуючи, що товар згідно рахунків № 291 від 29 грудня 2020 року та № 292 від 29 грудня 2020 року був оплачений позивачем в повному обсязі 29.12.2020 р., то відповідач повинен був підготувати такий товар для самовивозу до 30.12.2021 р. включно, згідно рахунку № 296 від 30 грудня 2020 року був оплачений позивачем в повному обсязі 30.12.2020 р., то відповідач повинен був підготувати такий товар для самовивозу до 31.12.2021 включно.
8.28. Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича комерційна фірма "Атлант-плюс" стверджує, а відповідачем не спростовано таких тверджень, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" не передано оплаченого позивачем товару.
8.29. При цьому, судом враховано, що вказаний товар мав бути поставлений на умовах самовивозу, проте відповідач не скористався своїм правом на спростування доводів позивача щодо не передачі спірного товару, в той час як в матеріалах справи відсутні будь-які заперечення відповідача щодо викладених у листі від 26.04.2021 р. № 26/04 та у вимозі від 5 травня 2021 року № 1 обставин щодо невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" своїх зобов`язань із передачі товару.
8.30. Також судом враховано, що станом на дату пред`явлення позивачем вимоги про повернення суми попередньої оплати (05.05.2021 р.) пройшло більше чотирьох місяців від дати повної оплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича комерційна фірма "Атлант-плюс" товару.
8.31. В той же час, в матеріалах справи відсутні докази ініціювання відповідачем питання щодо нездійснення позивачем самовивозу товару та/або повідомлення про готовність до видачі позивачу спірного товару. Хоча з огляду на виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича комерційна фірма "Атлант-плюс" свого обов`язку з оплати товару в повному обсязі, то пасивне ігнорування протягом чотирьох місяців Товариством з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" обставин не здійснення самовивозу товару та як наслідок відсутності доказів у відповідача з виконання свого обов`язку за договором поставки з передачі товару не може вважатись добросовісною поведінкою суб`єкта господарських правовідносин.
8.32. Частиною 3 статті 13 ГПК України визначено обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
8.33. Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
8.34. За приписами частини 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
8.35. Керуючись приписами ст.ст. 13, 74, 79 ГПК України, суд приходить до висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" не виконано свого обов`язку з передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробнича комерційна фірма "Атлант-плюс" товару за укладеним сторонами у спрощений спосіб договором поставки.
8.36. Частиною 2 статті 693 ЦК України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
8.37. Як було встановлено судом вище, 5 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача з вимогою від 5 травня 2021 року № 1 про повернення оплачених коштів на суму 908 999 грн 98 коп. 
8.37.1. Факт направлення позивачем відповідачу даної вимоги підтверджується описом вкладення у цінний лист від 05.05.2021 р., накладною № 0740600303973 від 05.05.2021 р. та фіскальним чеком від 05.05.2021 р.
8.37.2. Також з матеріалів справи вбачається, що вказана вимога була відправлена відповідачу і на електронну адресу.
8.38. Отже, відповідачем не виконано свого зобов`язання з поставки товару, а позивачем реалізовано передбачене частиною 2 статті 693 ЦК України право вимагати у продавця повернення суми попередньої оплати.
8.39. Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
8.40. Відтак, відповідач повинен був повернути позивачу суму попередньої оплати за товар у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.
8.41. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
8.42. Відповідач не надав суду доказів повернення позивачу суми попередньої оплати, сплаченої Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича комерційна фірма "Атлант-плюс" на виконання своїх зобов`язань за договором, а відтак є таким, що прострочив виконання своїх грошових зобов`язань.
8.43. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 193 Господарського кодексу України).
8.44. Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.
8.45. Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Із таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного господарського суду.
8.46. Під час розгляду судом апеляційної інстанції апеляційної скарги від позивача надійшли письмові пояснення з приводу того, що представник підприємства приїжджав у м.Рівне та зустрічався із керівником ТОВ "Вектор-Пласт" Удодік П.М., у тому числі з`ясовував місцезнаходження приміщення складу. Достеменно з`ясувати місцезнаходження приміщення не вдалося, оскільки за адресою Будівельників 1 (у м.Рівному) є два об`єкти. 
8.47. Також на цій вулиці (Будівельників) знаходяться і інші об`єкти - зокрема Будівельників 1в. Саме цю адресу ТОВ "Вектор-Пласт" зазначає на інтернет-ресурсах (загальновідома та доступна інформація) (https://okna.ua/ua/vektor-plast) за запитом Вектор-Пласт.
8.48. Про адресу м.Рівне, вул.Будівельників, 1в зазначає у своєму поясненні позивач, що йому для візуального огляду було пред`явлено приміщення, яке за своїми характеристиками під визначення складу не підпадає.
8.49. Суд апеляційної інстанції, враховуючи такі розбіжності у адресах складського приміщення, з якого позивач мав забрати продукцію, та його технічного стану, зобов`язав апелянта надати суду документи, які підтверджують статус об`єкта нерухомості а також документи, за яким це приміщення визначається складським та на яких підставах воно знаходиться у користуванні (власності) відповідача.
8.50. Відповідачем надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань (стосовно місцезнаходження відповідача), фотокопії зображення складського приміщення із середини, його план (без прив`язки до місцевості), а також договір оренди та суборенди, з якого вбачається, що ТОВ "Вектор-Пласт" орендує (на правах суборенди) у Приватного підприємства "Компанія Ніла" виробниче приміщення площею 298м2 - частину цеху залізобетонних виробів за адресою м.Рівне, вул.Будівельників, 1.
8.51. На підставі цих документів судом апеляційної інстанції з`ясував, що цех залізобетонних виробів знаходиться на території Першого Рівненського бетонного заводу (м.Рівне, вул.Будівельників, 6Б). При цьому інша адреса цього підприємства зазначається, як м.Рівне, вул.Будівельників, 1.
8.52. Також судом апеляційної інстанції з`ясовано, що підприємство відповідача під час своєї господарської діяльності зазначає декілька адрес: м.Рівне, вул.Будівельників, 1; м.Рівне, вул.Будівельників, 1в; м.Київ, вул.Празька, 31 (поштове відділення 02090) а/с 79.
8.53. У свою чергу представник апелянта пояснила, що за адресою м.Рівне, вул.Будівельників, 1 існує декілька приміщень, і вини її в тому, що не упорядкована містобудівна документація немає.
8.54. Під час з`ясування фактичного місцезнаходження ТОВ "Вектор-Пласт" (адреси офісу), представник зазначила, що на момент розгляду апеляційної скарги такими відомостями не володіє, оскільки там є свій договір.
8.55. Поряд з тим судом апеляційної інстанції звернуто увагу представника апелянта на ту обставину, що позивачем сплачені кошти, відповідачем вони отримані; товар не отриманий; на сьогоднішній день фізично його не має; і відсутні докази подальшого перерахування коштів третій особі - виробнику чи постачальнику такої продукції.
8.56. Представник відповідача пояснила, що були оформлені видаткові та податкові накладні, які підтверджували наявність товару, та як наслідок свідчили про реальність операції.
8.57. За товар, який мав бути переданий позивачу, і який останній мав забрати шляхом самовивозу, були сплачені грошові кошти для постачальника (третьої особи). Докази здійснення таких бухгалтерських операцій у матеріалах справи відсутні.
8.58. Суд апеляційної інстанції з`ясував, що на момент звернення позивача до суду з позовом товару, який він узгоджував для отримання та який відображений у видаткових накладних, не було.
8.59. З огляду на вищевикладене доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції при ухваленні оспорюваного рішення та не можуть бути підставою для їх скасування або зміни.
8.60. Інших доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтом не надано.
8.61. За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
8.62. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
8.63. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
8.64. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
8.65. Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
8.26. За таких обставин апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 06.09.2021 у справі № 918/455/21  - без змін.
9. Повноваження суду апеляційної інстанції.
9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного процесуального рішення.
9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення - з додержанням норм матеріального і процесуального права.
10. Розподіл судових витрат.
10.1. За подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 06.09.2021 відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" - згідно платіжного доручення №2887 від 05.10.2021, сплатив судовий збір у розмірі 20452,50 грн - в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".
10.2. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.
10.3. З урахуванням висновків Північно-західного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                              
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Пласт" від 06.10.21р. залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Рівненської області від 06 вересня 2021 року у справі №918/455/21  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу № 918/455/21 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "15" грудня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Юрчук М.І. 

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.  

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.