Постанова
Іменем України
 
03 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 755/6119/17
провадження № 61-6527св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.
 
учасники справи:
позивач  - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 , 
розглянув у порядку письмового  провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Патюк Світланою Олександрівною, на постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року у складі колегії суддів:               Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до                   ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року позов задоволено.
 
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 грудня                   2001 року  Центральним відділом реєстрації шлюбів  м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї (актовий запис №2614), розірвано.
Суд першої інстанції виходив із того, що спільне життя сторін не склалося у зв`язку із різними поглядами на шлюб та сім`ю, з січня 2014 року сімейні відносини між ними припинені, збереження сім`ї є неможливим, що є підставою для розірвання шлюбу на підставі статті 112 СК України.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Крушинський В. В. , на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року відмовлено на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.
Постановою Верховного Суду від 18 березня 2020 року ухвалу Київського апеляційного суду від 02 листопада 2018 року скасовано, справу передано на розгляд до Київського апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.
Короткий зміст оскарженої постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року скасовано.
Позовну заяву, подану від імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишено без розгляду.
Апеляційний суд, пославшись на пункт 2 частини першої статті 257 ЦПК України, виходив із того, що позовну заяву від імені ОСОБА_1  подано не нею, а іншою, не уповноважено особою на вчинення вказаної дії.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
19 квітня 2021 року представник ОСОБА_2 - адвокат Патюк С. О. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення, справу направити на розгляд до суду першої інстанції.
Підставами касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 15 березня 2021 року заявник зазначає порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме судом апеляційної інстанції не досліджено всі докази у справі та необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про проведення додаткової експертизи.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що апеляційний суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при залишенні позову без розгляду.
Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у даній справі.
Витребувано з Дніпровського районного суду міста Києва справу                                    № 755/6119/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. 
Ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року справу № 755/6119/17 призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Обставини справи
Встановлено, що з 29 грудня 2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина                    ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина                       ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд першої інстанції вважав встановленим той факт, що подальше подружнє життя та збереження сім`ї неможливе, у зв`язку з чим ухвалив рішення про розірвання шлюбу між сторонами.
Вказане судове рішення ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку.
Апеляційний суд установив, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою:                       АДРЕСА_1 , проживає у Федеративній Республіці Німеччина за адресою: АДРЕСА_2 . На час подання позовної заяви 22 квітня 2017 року та розгляду справи у суді першої інстанції 14 червня 2017 року перебувала за межами території України, що підтверджується її паспортом та довідкою з місця роботи.
Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_1 пояснила, що в лютому 2017 року подала позов про розірвання шлюбу з відповідачем у м. Франкфурт. У березні  2017 року звернулась до адвоката з цього приводу, про що повідомила відповідача. У вересні 2018 року відповідач їй повідомив про своє розлучення. 06 серпня 2017 року вона перетинала кордон України лише з метою забрати дітей у відповідача та в цей день повернулася до Білорусі. Жодних позовних заяв про розірвання шлюбу з відповідачем не підписувала.
Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами   проведення судово-почеркознавчої експертизи у даній справі підписи від імені ОСОБА_1 у позовній заяві про розірвання шлюбу від 21 квітня 2017 у графі «Позивач ОСОБА_1 » та в заяві про розгляд справи за відсутності позивача від 20 квітня 2017 року у графі «20 квітня 2017 року ОСОБА_1 » - виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Посилаючись на пункт 2 частини першої статті 257 ЦПК України, апеляційний суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.
Межі та підстави касаційного перегляду 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України). 
Підставами касаційного оскарження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 є посилання на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме судом апеляційної інстанції не досліджено всі докази у справі та необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про проведення додаткової експертизи. 
Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Позиція Верховного Суду 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Процесуальним законодавством за загальним правилом передбачено особисте звернення позивача до суду і власноручне підписання ним заяв по суті справи.
Вимоги статті 119 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання позовної заяви) передбачали, що позовна заява подається в письмовій формі і повинна містити дані, вказані у частині другій статті. Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.
Статтею 175 ЦПК України передбачено обов`язкові вимоги до змісту та оформлення позовної заяви, зокрема визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Таким чином, позовна заява має містити підпис позивача або його представника. При цьому, позовна заява має бути підписана власноручно, відтворення підпису за допомогою факсиміле або інших технічних засобів відтворення зображення підпису процесуальним законом не допускається.
Підстави для залишення позову без розгляду встановлені статтею 257 ЦПК України.
Так, відповідно до вимог  пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України  суд постановляє ухвалу про  залишення позову без розгляду, якщо  позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має  повноважень на ведення справи.
Пунктом 8 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою, зокрема без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу.
Аналогічна норма містилася і в пункті 8 статті 207 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання позовної заяви).
У справі, яка є предметом перегляду, суд апеляційної інстанції встановив, що  підписання позовної заяви ОСОБА_1 не є власноручним підписом цієї особи в розумінні приписів статті 175 ЦПК України та не вважається підтвердженням волі позивача на настання відповідних правових наслідків за позовом саме на час ініціювання судового розгляду.
Тому саме на підставі пункту 8 частини 1 статті 257 ЦПК України слід залишити позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу без розгляду. 
Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , апеляційний суд послався на положення пункт 2 частини першої статті 257 ЦПК України, не звернувши увагу на те, що вказана норма не стосується пред`явлення позову позивачем, а поширюються на випадки, коли позов подається особою, в інтересах іншої заінтересованої особи, без наявності повноважень на ведення справи.
За таких обставин, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про залишення позову без розгляду, проте помилився з мотивами, а тому мотивувальну частину ухвали суду апеляційної інстанції слід змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.
Доводи касаційної скарги про безпідставне поновлення апеляційним судом строку на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду               м. Києва від 14 червня 2017 року колегія суддів відхиляє, оскільки обставини щодо поважності причин пропуску  ОСОБА_1 строку на звернення з апеляційною скаргою були предметом перевірки апеляційним судом та їм надана відповідна оцінка.
Зокрема, апеляційний суд установив, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року ухвалено за відсутності сторін,                        на час подання позовної заяви та розгляду справи позивачка не знаходилася на території України, а матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 чи її адвокатом Крушинським В. В. копії рішення місцевого суду.
Після ознайомлення 17 вересня 2018 року з матеріалами справи, 17 жовтня 2018 року, тобто у передбачений статтею 354 ЦК України строк, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Крушинський В. В., звернулася до суду з апеляційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Встановивши, що наведені заявником підстави для поновлення цього строку є поважними, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про його поновлення.
Аргументи касаційної скарги з цього приводу не спростовують висновків апеляційного суду та зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судом, що в силу положень статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.           
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду частково постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити касаційну скаргу, постанову апеляційного суду змінити в мотивувальній її частині з підстав, зазначених у цій постанові, в іншій частині постанову апеляційного суду залишити без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Патюк Світланою Олександрівною, задовольнити частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 24 березня                   2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
 Головуючий                                                   М. Є. Червинська
 
 Судді:                                                               С. Ю. Бурлаков
 
                                                                           А. Ю. Зайцев
 
                                                                            В. М. Коротун
 
                                                                            М. Ю. Тітов