ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/6056/20                                        Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ТИМОШЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого - судді суддів: 	Парінова А.Б., Грибан І.О., Оксененка О.М., 	
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якому просив суд:
1) визнати протиправним та скасувати акт №38 від 11.09.2020 розслідування нещасного випадку (в тому числі поранення), що стався 13.06.2003 близько 01 год. 00 хв. (форма Н-5) та акт №38 про нещасний випадок не виробничого характеру від 11.09.2020 (форма НТ*);
2) зобов`язати комісію з розслідування нещасних випадків Головного управління ДФС у Черкаській області провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався із позивачем 13.06.2003 близько 01 год. 00 хв. та прийняти рішення відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України №1346 від 27.12.2002.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем належним чином не проведено розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 13.06.2003, у зв`язку з чим Акт № 38 від 11.09.2020 розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 13 червня 2003 року близько 01 год. 00 хв. (форма Н-5) та акт про нещасний випадок невиробничого характеру №38 від 11.09.2020 (форма НТ*) є протиправними та підлягають скасуванню. Так позивач вважає, що комісія з розслідування нещасного випадку не вчинила необхідних дій, передбачених п.3.8. Порядку №1346, для розслідування нещасного випадку, що трапився з позивачем 13.06.2003.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021      року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 відповідачем не було виконано у повному обсязі. Відповідач не надав належної оцінки обставинам, які встановлені під час повторного розслідування нещасного випадку, що стався із позивачем 13.06.2003, помилково визнавши обставини отримання травми позивачем такими, що не пов`язані із виконанням службових обов`язків.
Апелянт зауважує, що 31.07.2020 у нього повторно відібрано пояснення, проте, у рішенні суду не зазначено змісту пояснень позивача; суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 є співробітником ГУ ДФС у Черкаській області, тобто перебуває у прямій службовій залежності від відповідача, а тому його пояснення відповідають позиції відповідача.
Також вказує, що суд першої інстанції не врахував, що згідно висновку 30.06.2003, ОСОБА_3 повинен був організувати заміну співробітників органів податкової міліції на об`єкті, де вони несли чергування, але цього не зробив. Посилаючись на пояснення ОСОБА_4 , відібране 02.09.2020 суд першої інстанції не врахував, що вона не є особою, що підлягає опитуванню, оскільки про всі обставини, про які вона зазначає, ОСОБА_4 знає лише зі слів третіх осіб.
Звертає увагу на те, що пояснення безпосередніх свідків події не відбиралися Так, ОСОБА_5 підтверджує, що він був присутній у черговій частині і пам`ятає, що хтось із офіцерів дав згоду на відлучення ОСОБА_1 з поста охорони, коли він телефонував. ОСОБА_6 також підтвердив, що особисто чув, як ОСОБА_1 дзвонив до свого керівника. ОСОБА_7 підтвердив, що ОСОБА_1 відлучився з поста з дозволу свого керівництва, а не самовільно. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого останній зазначає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а викладені у апеляційній скарзі доводи - такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Разом з цим, відповідач стверджує, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору було правильно встановлено обставини справи та надано їм належну правову оцінку з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
З огляду на викладені у відзиві обставини, відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до розпорядження Уманської ОДПІ від 05.06.2003 №129-р «Про створення поста охорони» та відповідного графіку чергування, прапорщик податкової міліції ОСОБА_1 з 12.06.2003 по 13.06.2003 здійснював цілодобове чергування на службовому автомобілі ВАЗ - 2121 ва ", д.н. НОМЕР_1 , на матеріальній базі приватного підприємця ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .
У вечірній час ОСОБА_1 залишив пост охорони та керуючи службовим автомобілем ВАЗ - 2121 ''Нива", д.н. НОМЕР_1 , близько 1 години 13.06.2003 на 161 км + 500 м автомагістралі Умань - Одеса, в районі с. Бузівка Жашківського району Черкаської області, скоїв зіткнення з автомобілем "Форд - Фієста", д.н. НОМЕР_2 . Внаслідок зіткнення водій автомобіля " Форд - Фієста " загинув на місці події.
13.06.2003 прокуратурою Жашківського району по даному факту порушена кримінальна справа №0510300011 за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, яка була закрита 20.01.2004 за відсутності складу злочину в діях ОСОБА_1 . Проведеною по справі судово-технічною експертизою встановлено, що водій автомобіля ВАЗ - 2121 ОСОБА_1 в момент виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості запобігти зіткненню шляхом застосування екстреного гальмування і знаходився в аварійній обстановці. Висновком експерта №1481 від 18.06.2003 при судово-токсикологічному дослідженню крові ОСОБА_1 етиловий та інші спирти не виявлені.
Відповідно до затвердженого 30.06.2003 головою ДПА в Черкаській області висновку по факту скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю помічника оперуповноваженого групи фізичного захисту МГВПМ Уманської ОДПІ прапорщика податкової міліції ОСОБА_1 , вирішено службову перевірку по факту скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю помічника оперуповноваженого групи фізичного захисту МГВПМ Уманської ОДПІ прапорщика податкової міліції ОСОБА_1 вважати незакінченою. За неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, прапорщик податкової міліції ОСОБА_1 заслуговує притягнення до суворої дисциплінарної відповідальності, аж до звільнення з органів податкової міліції, проте дане рішення може бути прийнятим після виходу останнього з лікарняного та прийняття рішення по кримінальній справі. Рахувати, що отримані в результаті ДТП прапорщиком податкової міліції ОСОБА_1 тілесні ушкодження під час проходження служби в органах податкової міліції при обставинах, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків.
30.06.2018 відповідачем складено акт форми Н-5 № 21 розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 13.06.2003 близько 01 год. 00 хв., відповідно до вказаного акту комісія, призначена наказом Головного управління ДФС у Черкаській області від 15.08.2018 № 1485 "Про проведення розслідування нещасного випадку з ОСОБА_1 ", провела у період з 15 по 30.08.2018 розслідування нещасного випадку, який стався із помічником оперуповноваженого групи фізичного захисту міжрегіонального головного відділу податкової міліції Уманської ОДПІ прапорщиком податкової міліції ОСОБА_1 . Нещасний випадок стався близько 1 години ночі 13.06.2003 на 161 км+500 м автомагістралі Умань-Одеса, в районі с. Бузівка Жашківського району Черкаської області. Відповідно до висновку комісії, нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
30.08.2018 року відповідачем складено акт форми НТ* № 21 про нещасний випадок невиробничого характеру стосовно помічника оперуповноваженого групи фізичного захисту міжрегіонального головного відділу податкової міліції Уманської ОДПІ прапорщик податкової міліції ОСОБА_1 , відповідно до висновків якого порушення   нормативно-правових актів не встановлено.
Не погоджуючись з вищевказаними актами позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом.
16.03.2020 Черкаський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким  визнав протиправними та скасував акт № 21 від 30.08.2018 розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 13.06.2003 близько 01 год. 00 хв. (форма Н-5), та акт № 21 про нещасний випадок невиробничого характеру від 30.08.2018 (форма НТ*) та зобов`язав комісію з розслідування нещасних випадків Головного управління ДФС у Черкаській області провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався зі ОСОБА_1 13.06.2003 близько 01 год. 00 хв., та прийняти рішення відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 № 1346. Дане рішення залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2020.
На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду відповідачем проведено розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 13.06.2003 близько 01 год. 00 хв.
Після закінчення розслідування нещасного випадку, що стався 13.06.2003 близько 01 год. 00 хв. зі ОСОБА_1 комісією у відповідності до п. 3.8 Порядку було складено акти форми Н-5 № 38 та акт форми НТ* № 38 від 11.09.2020.
Не погоджуючись з такими актами відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що нещасний випадок, який трапився з позивачем вважається таким, що стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до частини 2   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
За визначенням, наведеним у пункті 5 частини першої статті 1 Закону України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.
Частиною 1 статті 22 Закону України "Про охорону праці" встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. 
Підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України - є Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України", затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 року №1346 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 року за №83/7404 (далі - Порядок №1346), який розроблено з метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.
Відповідно до п.2.1. Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).
Згідно з п.2.2. Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1 * (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Відповідно до п.2.4. Порядку №1346, якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою HT* (додаток 2).
Пункт 3.1. Порядку №1346 визначає, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.
Згідно з п.3.2. Порядку №1346 керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний: терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу; повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України; зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.
Згідно з п.3.8. Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.
У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.
На підставі п.3.12. Порядку №1346 до першого примірника акта розслідування нещасного випадку за формою Н-5* долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров`я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.
За змістом п.3.9 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.
Пунктом 3.10 Порядку № 1346 визначено, що Комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.
З аналізу викладеного слідує, що результати розслідування нещасного випадку оформлюються актом розслідування нещасного випадку за формою Н-5*, а також актом за формою Н-1* або актом за формою НТ*, залежно від того, чи визнано нещасний випадок таким, який стався з працівником в період проходження служби при виконанні службових обов`язків (акт за формою Н-1*) чи визнано, що нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків (акт за формою НТ*).
З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по справі № 580/4072/19 відповідачем проведено розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 13.06.2003 близько 01 год. 00 хв., про що складено акти форми Н-5 № 38 та акт форми НТ* № 38 від 11.09.2020.
Так, в акті від 11.09.2020 за формою Н-5 комісією сформульований висновок про те, що нещасний випадок з позивачем трапився в період проходження служби, проте не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
Апелянт посилається на те, що вказане рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 відповідачем не було виконано у повному обсязі.
Разом з цим, матеріали справи свідчать, що наказом Головного управління ДФС у Черкаській області від 13.07.2020 № 39 «Про проведення розслідування нещасного випадку з ОСОБА_1 » зобов`язано з 14.07.2020 до 14.08.2020 провести розслідування нещасного випадку із ОСОБА_1 , який стався з ним 13.06.2003 близько 01 год. 00 хв. під час перебування його на посаді помічника оперуповноваженого групи фізичного захисту МГВПМ Уманської ОДПІ.
Наказом ГУ ДФС у Черкаській області від 13.08.2020 № 57 внесені зміни до наказу ГУ ДФС у Черкаській області від 13.07.2020 № 39 та продовжено розслідування нещасного випадку до 14.09.2020.
Відповідно до акту №38 про нещасний випадок не виробничого характеру від 11.09.2020 (форма НТ*) додатковим зясуванням причин та умов виникнення нещасного випадку Комісією ГУ ДФС у Черкаській області не виявлено доказів нещасного випадку пов`язаного з виконанням службових обов`язків.
Так, з рапорту голови комісії розслідування нещасного випадку від 07.08.2020 вбачається, що ним особисто та членами комісії з розслідування нещасного випадку 14.07.2020 здійснено виїзд на 161 км + 500м автомагістралі Умань-Одеса, в районі с. Бузівка Жашківського району Черкаської області, проте встановити та опитати свідків нещасного випадку (дорожньо-транспортної пригоди), яка сталася 13 червня 2003 року близько 01 год 00 хв, не можливо, оскільки пройшло більше 17 років тому. Характеризувати на даний час місце, де стався нещасний випадок не доцільно, оскільки за 17 років на даному відрізку автодороги проводилися ряд автодорожніх робіт.
Також, в рапорті зазначено, що детально з`ясовувати причини та умови виникнення нещасного випадку, встановити усі обставини, що мають значення для проведення розслідування не є можливим, оскільки на даний час не вдалося встановити і опитати можливих свідків причин та умов виникнення нещасного випадку - ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , а також співробітників податкової міліції, які в червні 2003 року, проводили службове розслідування по факту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (висновок від 30.06.2003), з метою підтвердження висновків службового розслідування про те, що мало місце неналежне ставлення до виконання службових обов`язків, яке виразилось у самовільному залишенні добового чергування та використання службового автомобіля у власних потребах прапорщиком податкової міліції ОСОБА_1 . Деякі з вищевказаних осіб взагалі перебували на лікуванні, у відпустках, за межами Черкаської області, тощо.
У поясненнях ОСОБА_10 , котрий у період червня 2003 року перебував на посаді начальника відділу оперативних заходів по скороченню податкового боргу МГВ ПМ Уманської ОДПІ, зазначено, що відповідно до затвердженого графіку чергувань прапорщик ОСОБА_1 спільно з прапорщиком ОСОБА_11 , з 12.06.2003 по 13.06.2003 здійснювали цілодобове чергування на матеріально-технічній базі ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Для забезпечення належних умов чергування на посту ОСОБА_2 , згідно вказівки заступника начальника МГВ ПМ Уманської ОДТП Собчука М.А. передано службовий автомобіль ВАЗ-2121 НИВА д.н.з. НОМЕР_1 . Постовим було заборонено виїжджати за територію поста та використовувати автомобіль в інших цілях, крім відпочинку.   ОСОБА_10 зазначає, що ОСОБА_1 самовільно покинув пост, без дозволу на те керівництва. Ніхто із співробітників МГВ ПМ Уманської ОДПІ в тому числі чергової частини дозвіл на залишення посту охорони ОСОБА_1 не надавали.
06.08.2020 повторно відібрано пояснення у ОСОБА_3 , який у період з вересня 2002 року по березень 2004 року перебував на посаді в.о. начальника відділу боротьби з незаконним обігом підакцизних товарів МГВ ВПМ Уманської ОДШ. Відповідно до затвердженого графіку чергувань керівного складу МГВПМ Уманської ОДПІВ, ОСОБА_3 з 12.06.2003 по 13.06.2003 був визначений відповідальним за керівництво підрозділом. В поясненнях ОСОБА_3 , підтверджує той факт, що службовий автомобіль ВАЗ-2121 д.н.з. НОМЕР_1 передано для виконання охорони з забороною виїжджати за територію поста, а використовувати його виключно для відпочинку. Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_1 самовільно покинув пост та виїхав до смт. Маньківка.
При цьому, у поясненнях ОСОБА_3 зазначено, що прапорщик ПМ ОСОБА_1 , спільно з прапорщиком ПМ ОСОБА_11 з 12.06.2003 по 13.06.2003 здійснювали цілодобове чергування на матеріальній базі приватного підприємця ОСОБА_8 , відповідно до затвердженого графіка чергування.
Отже, керівництвом позивача не погоджено використання службового автомобіля ВАЗ 2121 «Нива» д.н.з. НОМЕР_1 за територією поста.
Крім цього, відповідно до положень 3.8 Порядку відповідачем 31.07.2020 повторно відібрано пояснення у ОСОБА_1 вх. С/81/ДЗН від 31.07.2020. Оглянувши пояснення позивача, колегія суддів зазначає, що вони не містять інформації, щодо осіб, які надали йому дозвіл залишити пост та можливість використати при цьому службовий автомобіль ВАЗ-2121 НИВА д.н.з. НОМЕР_1 за територією поста.  
Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 (вільнонайманий працівник, охоронець ПП «ОСОБА_8»), який з 12.06.2003 по 13.06.2003 вів чергування разом з ОСОБА_1 , відмовився надавити пояснення у відповідності до ст. 63 Конституції України.
Відповідно до пояснень ОСОБА_4 , які відібрано 02.09.2020, вона у 2003 році проходила службу в органах податкової міліції та перебувала на посаді старшого інспектора з ОД інспекції з особового складу ВКВТЗ УПМ ДПА в Черкаській області, ОСОБА_1 під час свого чергування разом з охоронцем покинув пост на службовому автомобілі щоб відвідати батьків, а не в службових цілях.
Апелянт, посилаючись на те, що пояснення ОСОБА_4 не можуть бути враховані судом, не повідомляє суд, які службові обов`язки він виконував 13.06.2003 близько 1 години ночі, покинувши базу ОСОБА_8 .
При цьому, апелянтом також не спростовано належними доказами того, що він не повинен був 13.06.2003 здійснювати цілодобове чергування на матеріальній базі приватного підприємця ОСОБА_8 .
Доводи апелянта про те, що він залишив пост охорони лише після безпосереднього спілкування з керівництвом і отримання дозволу чергового Уманської ОДПІ не підтверджено належними доказами (письмові пояснення особи, яка надала дозвіл, тощо).
Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується із висновком відповідача про те, що нещасний випадок, який стався з позивачем 13.06.2003 під час експлуатації автомобіля ВАЗ-2121 д.н.з. НОМЕР_1 , не пов`язаний із виконанням службових обов`язків.
Згідно пункту 3.11 Порядку № 1346, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:
за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків;
унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;
під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;
у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування;
унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.
Оцінюючі оскаржувані акти відповідача колегія суддів дійшла висновку, що комісія з розслідування нещасного випадку складаючи акт № 38 Форми Н-5 від 11.09.2020 розслідування нещасного випадку та акт № НТ* належним чином надала оцінку обставинам, за якої стався нещасний випадок із позивачем, а тому відсутні правові підстави для  визнання їх протиправними та скасування.
Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що нещасний випадок, який трапився з позивачем вважається таким, що стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, а тому правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Приписами статей 9, 77 КАС України врегульовано, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Водночас, відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено суду правомірність своїх дій.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про не обґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.
У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді:                                                                                І.О. Грибан

                                                                                          О.М. Оксененко