УХВАЛА

15 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 520/15703/2020
адміністративне провадження № К/9901/38856/21  
Cуддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді:  Мацедонська В.Е.,
перевіривши  касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення    Харківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року
та постанову  Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року
у справі № 520/15703/2020 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 14.08.2020 року по 25.08.2020 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату грошового забезпечення за період з 14.08.2020 року по 25.08.2020 рік;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо розрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2016 та 2017 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди;
-зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2016 та 2017 роки, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснити виплату донарахованих сум;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року з встановленням базового місяця січень 2008 року;
- зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з встановленням базового місяця січень 2008 року;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нездійсненні визначення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2018 року, 1 січня 2019 року та на 1 січня 2020 року.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 визначити розмір посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 , станом на 1 березня 2018 року та на 1 січня 2019 року, шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом відповідно на 1 січня 2018 року, на 1 січня 2019 року та на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та здійснити виплату донарахованих сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виготовити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Харкові оновлену Довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 1 березня 2018 року, на 1 січня 2019 року та на 1 січня 2020 року з відображенням у них розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом відповідно на 1 січня 2018 року, на 1 січня 2019 року та на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та інші щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення в установлених розмірах;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 середній заробіток, виходячи з останнього грошового забезпечення на день звільнення з військової частини НОМЕР_1 25 серпня 2020 року, за весь час затримки розрахунку донарахованих сум грошової допомоги на оздоровлення за 2016 та 2017 роки, сум грошового забезпечення за період з 14.08.2020 року по 25.08.2020 року та з 01.03.2018 року по 25.08.2020 року та сум індексації грошового забезпечення, по день фактичного розрахунку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.
В цій частині прийнято  постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року залишено без змін.
Не погоджуючись із такими рішеннями судів попередніх інстанцій в частині відмовлених позовних вимог, позивачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 27 жовтня 2021 року.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим    статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України    (далі -    КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені    КАС України    підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини 1    статті 328 КАС України    учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої    статті 328 КАС України    підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою    статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої    статті 330 КАС України    у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)    статтею 328 цього Кодексу    підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої    статті 328 цього Кодексу    в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої    статті 328 цього Кодексу    в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій    статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, після перевірки змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що вона містить посилання на пункт 1 частини четвертої  статті 328 КАС України, відповідно до якого суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Скаржник вказав, що судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних рішень не були враховані правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10 вересня 2020 року у справі №200/9297/19а (щодо нарахування індексації з встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року), та від 16 травня 2019 року у справі №826/11679/17 (щодо нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення без урахування 60% винагороди).
При цьому, слід зазначити, що у разі посилання на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України не достатньо самого лише посилання на постанову Верховного Суду, необхідно вказати норму права (пункт, частина, стаття), яку застосував суд апеляційної інстанції без врахування висновку щодо застосування цієї норми права саме у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
А тому, посилання скаржника на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України є необґрунтованим.
Зміст касаційної скарги зводиться до незгоди позивача із оскаржуваними судовими рішеннями в частині незадоволених позовних вимог та обґрунтування такої незгоди відповідними посиланнями на нормативно-правові акти України, а також посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені    статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
В контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до    КАС України    змін, які набрали чинності 08.02.2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених    статтею 330 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої    статті 332 КАС України    касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обгрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей    328,    330,    332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення    Харківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року та постанову  Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі № 520/15703/2020 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії -  повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                                                                                                          В.Е. Мацедонська