УХВАЛА

13 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/16231/20
адміністративне провадження № К/9901/35404/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів-  Мацедонської В.Е., Радишевської О.Р.
перевірив касаційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Дніпропетровської обласної прокуратури, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому вихідної допомоги при звільненні в розмірі двох середньомісячних заробітних плат; зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити таку допомогу; стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 26 травня 2020 року по день фактичного розрахунку. Позов обґрунтовано тим, що його звільнено з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", однак при звільненні відповідач не провів з ним повного розрахунку. Посилаючись на те, що Законом України "Про прокуратуру" не врегульовано питання виплати вихідної допомоги у зв`язку із звільненням на підставі зазначеної норми, позивач вважає, що  застосуванню підлягають положення    Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).    
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року у позові відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції, а позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_2 вихідної допомоги при звільненні в розмірі його середньомісячної заробітної плати, станом на день його звільнення. Зобов`язано Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити на користь позичвача вихідну допомогу при звільненні в розмірі однієї середньомісячної заробітної плати, станом на день його звільнення. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 один розмір його середнього місячного заробітку, що існував на день його звільнення. У задоволенні інших вимог відмовити.
20 вересня 2021 року Дніпропетровська обласна прокуратура подала касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Заявник, посилаючись на положення пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України та необхідність відступлення від висновку Верховного Суду на який послався суд апеляційної інстанції, просить скасувати оскаржене судове рішення та відмовити в позові. 
Предметом спору цій справі, зокрема, є стягнення невиплаченої вихідної допомоги прокурору, у зв`язку із його звільненням за ініціативою роботодавця.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій  статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції застосував висновки Верховного Суду щодо застосування положень статті 44 КЗпП України у справі №380/1662/20. У цій же справі Суд послався на правову позицію Верховного Суду, викладену у справі №560/3971/19, в якій Суд указав, що унесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" зміни до КЗпП України не визначають особливостей регулювання трудових відносин прокурорів, а лише передбачають, що ці особливості встановлюються спеціальним законом. Водночас, частиною п`ятою статті 51 Закону №1697-VII та частиною четвертою статті 40 КЗпП України передбачений виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України. Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже не заборонено застосування положень статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання. Верховний Суд також зазначив, що чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги, що є державною гарантією, що  полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.
У касаційній скарзі заявник, зокрема, зазначає про необхідність відступлення від висновків Верховного Суду, що застосовані судом апеляційної інстанції у цій справі, проте підставами для застосування положень пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України Дніпропетровська обласна прокуратура зазначила правову позицію Верховного Суду, висловлену у 2018 році та те, що спеціальними законами не передбачено виплату вихідної допомоги прокурорам, яких звільнено через неподання заяви та непроходження атестації. 
Верховний Суд відхиляє такі доводи Дніпропетровської обласної прокуратури, оскільки відповідач жодним чином не обґрунтовує таку необхідність, а лише посилається на виключну правову проблему при розгляді такої категорії справ, кількість яких зростає, цитує норми Закону України "Про прокуратуру" та КЗпП України. Такі аргументи носять формальний характер, не стосуються предмету спору у цій справі та не свідчать про існування обставин, що є критеріями застосування положень пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, так як саме висловлення Верховним Судом необхідного висновку у справах №380/1662/20 та №560/3971/19 наразі і вирішує проблематику таких спорів та створює умови для формування єдиної правозастосовчої практики. Крім того, обставини справи №820/1119/16 на висновки у який послався заявник, не є подібними до спірних правовідносин.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та  незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.
Керуючись      статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1.У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дніпропетровської обласної прокуратури на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості відмовити.
2.   Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3.    Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    В.Е. Мацедонська
                                                                                                    О.Р. Радишевська