ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року

м. Київ
справа № 812/1095/16
провадження № К/9901/51206/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Кравчука В.М., провівши у касаційному порядку попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Білокуракинської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, треті особи - Відкрите акціонерне товариство «Білокуракинський», Луганська обласна державна адміністрація, про визнання права на отримання земельної ділянки, неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду у складі судді Басової Н.М. від                        17 листопада 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Казначаєва Е.Г., Компанієць І.Д., Ястребової Л.В. від 24 квітня 2018 року, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Білокуракинської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, треті особи - Відкрите акціонерне товариство «Білокуракинський», Луганська обласна державна адміністрація, про визнання права на отримання земельної ділянки, неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, у якому, з урахуванням уточнень, просили:
- визнати неправомірною бездіяльність Білокуракинської районної державної адміністрації щодо нерозгляду заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 28 січня 2014 року, повторних заяв від 15 липня 2016 року про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки відповідно до сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії UА № 1202911004, здійснення повноважень, пов`язаних з приватизацією земель радгоспу «Білокуракинський», а саме: щодо невиконання статей 19, 34 Конституції України, Земельного кодексу України, Законом України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі», відмови у включенні у списки пайщиків та видачі рішення про виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) радгоспу «Білокуракинський», правонаступником якого є ВАТ «Білокуракинський», неприйняття рішення (розпорядження) про надання (узгодження) ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 земельних ділянок із земель радгоспу «Білокуракинський», переданих в оренду                 ВАТ «Білокуракинський»;
- зобов`язати Білокуракинську районну державну адміністрацію включити ОСОБА_3 ,          ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у списки осіб, що мають право на земельну частку (пай) в ВАТ «Білокуракинський» колишнього радгоспу «Білокуракинський», та повторно розглянути питання щодо виділення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у власність земельних ділянок в межах земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства із земель радгоспу «Білокуракинський»;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Луганській області як державного органу, наділеного повноваженнями щодо розпорядження землями державної власності з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, щодо нерозгляду заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 28 січня 2014 року, повторних заяв від 15 липня 2016 року і неприйняття рішення по суті;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Луганській області розглянути заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 28 січня 2014 року, повторні заяви від 15 липня 2016 року щодо видачі позивачам сертифікатів на право на земельні частки (паї) та прийняти рішення по суті, а саме: надати дозвіл на розробку проектної документації щодо відведення у власність земельної ділянки із земель радгоспу «Білокуракинський».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від                               24 квітня 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було відмовлено.

3. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які підтверджують звернення позивачів з заявами до відповідачів від 28 січня 2014 року та                            15 липня 2016 року, що виключає правове підґрунтя щодо оскарження дій (бездіяльності) відповідачів з приводу розгляду (не розгляду) вказаних заяв позивачів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулись із касаційною скаргою, у якій просять скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 працювали у радгоспі «Білокуракинський», у подальшому у ВАТ «Білокуракинський». З вказаного товариства позивачі були звільнені: ОСОБА_1 04 грудня 2000 року за згодою сторін; ОСОБА_2 01 липня 1999 року по статті 38 КЗпП України; ОСОБА_3 03 квітня 2007 року за пунктом 1 статті 36 КЗпП України.

6. Відповідно до сертифікатів акцій UА №1202911004, позивачі мають прості іменні акції                        ВАТ «Білокуракинський»: ОСОБА_1 - Серія НОМЕР_1; ОСОБА_2 - Серія НОМЕР_2; ОСОБА_3 - Серія НОМЕР_3.

7. Розпорядженням голови Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області від 07 лютого 2011 року № 27 створено комісію по приватизації (паюванню) земель державної власності сільськогосподарського призначення (рілля) колишнього радгоспу «Білокуракинський» (ВАТ «Білокуракинський») у складі 7 чоловік із працівників та пенсіонерів ВАТ «Білокуракинський» (радгоспу «Білокуракинський»), органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування згідно додатку; затверджено положення про комісію по приватизації (паюванню) земель державної власності сільськогосподарського призначення (рілля) колишнього радгоспу «Білокуракинський» (ВАТ «Білокуракинський») згідно додатку.

8. Розпорядженням голови Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області від 15 липня 2011 року № 334 надано дозвіл на роздержавлення та приватизацію земель колишнього радгоспу «Білокуракинський» (ВАТ «Білокуракинський») з подальшою передачею цих земель безоплатно у власність працівникам та пенсіонерам цього підприємства, а також пенсіонерам соціальної сфери с. Попівка на території Курячівської сільської ради; зобов`язано громадян укласти договір з проектною організацією на виготовлення проекту роздержавлення та приватизації земель підприємства; затверджено список працівників та пенсіонерів по колишньому радгоспу «Білокуракинський», а також працівників соціальної сфери, які мають         право на земельну частку (пай) в кількості 45 громадян згідно додатку.

9. Позивачі до затверджених списків не були включені.

10. Протоколом № 1 засідання комісії по приватизації (паюванню) земель державної власності сільськогосподарського призначення (рілля) колишнього радгоспу «Білокуракинський»                          (ВАТ «Білокуракинський») від 29 листопада 2011 року за результатами розгляду заяв щодо включення в списки по паюванню земель ВАТ «Білокуракинський» мешканців с. Попівка, Білокуракинського району, Луганської області, 66 особам, у тому числі і позивачам, було відмовлено у включенні до списку паювання земель.

11. Не погоджуючись з невключенням до списку осіб, що мають право на земельний пай, громадяни, в тому числі і позивачі, звернулись до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області про встановлення права на земельну частку (пай).

12. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 серпня 2012 року (провадження № 2/1205/336/2012) у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення мотивовано тим, що позивачі працювали у радгоспі «Білокуракинський» (ВАТ «Білокуракинський») і були звільнені до часу роздержавлення та приватизації земель державної власності                                           ВАТ «Білокуракинський», тому права на земельну частку (пай) не мають, оскільки колишнє членство в радгоспі права на земельну частку (пай) не надає. Зазначене рішення набрало законної сили.

13. 21 червня 2016 року Білокуракинська районна державна адміністрація Луганської області на звернення позивачів щодо проведення розпаювання земель держаної власності                                     ВАТ «Білокуракинський» повідомило, що роздержавлення та приватизація земель радгоспу «Білокуракинський» було проведено відповідно до чинного законодавства України.

14. 20 липня 2016 року голова Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області надав відповідь ОСОБА_2 за № 02-18/1089 щодо колективного звернення від 15 липня 2016 року щодо включення в списки на розпаювання земель державної власності                                            ВАТ «Білокуракинський», в якому додатково повідомив про стан проведення розпаювання земель сільськогосподарського призначення (ріллі) державної власності ВАТ «Білокуракинський» станом на 20 липня 2016 року, та крім того, зазначив, що згідно статті 122 Земельного кодексу України (в новій редакції) до повноважень районних державних адміністрацій не входить розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

15. 20 жовтня 2016 року Білокуракинська районна державна адміністрація Луганської області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 21 вересня 2016 року стосовно земельної частки паю ВАТ «Білокуракинський» надіслало листи в яких повідомило, що позивачам було відмовлено у включенні до списків по паюванню земель ВАТ «Білокуракинський» протоколом № 1 від                            29 листопада 2011 року та рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від                 22 серпня 2012 року. Згідно статті 122 Земельного кодексу України до повноважень адміністрації не входить розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності., вказане право належить Держгеокадастру. У позивачів відсутні земельні ділянки.

16. Уважаючи бездіяльність Білокуракинської районної державної адміністрації щодо нерозгляду заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 28 січня 2014 року, повторних заяв від                         15 липня 2016 року про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки відповідно до сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії UА № 1202911004, здійснення повноважень, пов`язаних з приватизацією земель радгоспу «Білокуракинський», а саме: щодо невиконання статей 19, 34 Конституції України, Земельного кодексу України, Законом України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі», відмови у включенні у списки пайщиків та видачі рішення про виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) радгоспу «Білокуракинський», правонаступником якого є ВАТ «Білокуракинський», неприйняття рішення (розпорядження) про надання (узгодження) ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 земельних ділянок із земель радгоспу «Білокуракинський», переданих в оренду                ВАТ «Білокуракинський» та Головного управління Держгеокадастру у Луганській області як державного органу, наділеного повноваженнями щодо розпорядження землями державної власності з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, щодо нерозгляду заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 28 січня 2014 року, повторних заяв від 15 липня 2016 року і неприйняття рішення по суті протиправною,   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

17. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій не виконано покладений на них обов`язок повного і всебічного з`ясування обставин справи.

18. Судами першої та апеляційної інстанцій не надано належної оцінки тому, що відповідачі жодного разу не приймали участь у судовому засіданні через що, позивачі були обмежені у праві задавати питання та отримувати належні відповіді.

19. Відсутність доказів звернення позивачів до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області з заявами від 28 січня 2014 року та повторними заявами від 15 липня 2016 року позивачі обґрунтовують тим, що заяви подавались 28 січня 2014 року до Держземагентства в Луганській області (вулиця Оборонна, 101Б, Луганськ, Луганська область, 91000), правонаступником якого є Держгеокадастр у Луганській області.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

21. Як убачається з матеріалів справи ухвалами Луганського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року та від 16 листопада 2016 року суд витребовував від Білокуракинської районної державної адміністрації    Луганської області та Головного управління Держгеокадастру у Луганській області докази про виконання відповідачами звернень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 28 січня 2014 року, повторних заяв від 15 липня 2016 року. 

22. На виконання вимог ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року про витребування доказів Білокуракинська районна державна адміністрація Луганської області листом від 14 листопада 2016 року № 02-18/1963 повідомила, що у 2014 році ОСОБА_1 ,           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 офіційно до Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області не звертались.

23. На виконання вимог ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року про витребування доказів Головне управління Держгеокадастру у Луганській області листом від 16 листопада 2016 року № ДС-9-12-0.7-4300/18-16 повідомило, що звернення   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до відділу Держгеокадастру у Білокуракинському районі Луганської області та Головного управління Держгеокадастру у Луганській області не надходили.

24. Суд касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду, що судом першої інстанції вжито усі можливі заходи задля отримання доказів, які необхідні для розгляду і вирішення справи за позовом в тому числі й шляхом постановлення ухвал про витребування їх від сторін у справі.

25. З огляду на відсутність доказів на підтвердження звернення позивачів із заявами до відповідачів від 28 січня 2014 року та 15 липня 2016 року, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність правового підґрунтя щодо оскарження дій (бездіяльності) відповідачів з приводу розгляду (не розгляду) вказаних заяв позивачів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

26. За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин; у них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від                     24 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується.  

          Суддя-доповідач          Н.В. Коваленко
       
          Судді                                                                                                                 Я.О. Берназюк 

                                                                                                                                        В.М. Кравчук