ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/14892/21	Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М. 	
Провадження № 33/817/619/21 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - ч.1 ст. 173-2 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
за участю ОСОБА_1 , 
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2021 року,-
встановила:
       Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 ( сто сімдесят) гривень та стягнуто судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 454 грн. 00 коп.
       Згідно з даною постановою, 17.08.2021 року близько 18 год. 50 хв. ОСОБА_1 в телефонному режимі вчинила стосовно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме погрожувала фізичною розправою, ображала нецензурною лексикою, чим могла завдати шкоду його психічному здоров`ю та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2021 року, а провадження по цій справі відносно неї закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою. 
Вказує, що подзвонила колишньому чоловікові, оскільки з ним проживає їх спільна дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запитала про її здоров`я, чим займається, коли можна з нею зустрітися.
       Посилається на те, що під час цієї розмови саме колишній чоловік ОСОБА_2 , її ображав, бо відповідав до неї зневажливо, грубо та принизливо, тому, як реакція захисту сказала йому необережне слово та жодним чином не погрожувала йому.
Наголошує на тому, що ОСОБА_2 безпідставно на неї пише скарги, їй доводиться давати пояснення у поліції, в службі захисту дітей і на судових засіданнях.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КупАП, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
       Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_3 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
       Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
       Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначені вимоги судом першої інстанції виконано не в повному обсязі, в зв`язку з чим постанова не може бути визнана обгрунтованою і підлягає скасуванню, з наступних підстав.
Так, суд першої інстанції, ухвалюючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП виходив з того, що її вина у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується наявними у справі доказами, зокрема: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 477521 від 23.08.2021 року, рапортом інспектора-чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Іваник Д.В. від 17.08.2021 року, заявою та поясненнями ОСОБА_2 від 17.08.2021 року, поясненнями ОСОБА_1 від 23.08.2021 року.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 23.08.2021 року, ОСОБА_1 17.08.2021 року близько 18 год. 50 хв. в телефонному режимі вчинила стосовно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме погрожувала фізичною розправою, ображала нецензурною лексикою, чим могла завдати шкоду його психічному здоров`ю.
Потерпілий ОСОБА_2 у письмових поясненнях, даних працівникам поліції 17.08.2021 року вказав, що колишня дружина ОСОБА_1 в нетверезому стані постійно йому телефонує, погрожує йому і його батькам, веде антигромадський спосіб життя. Вказав, що в неї є інша одномісячна дитина, яку вона не виховує, по місцю її іншого проживання постійно не прибрано.
У матеріалах справи наявні письмові пояснення ( ОСОБА_5 ) ОСОБА_1 , надані працівникам поліції 23.08.2021 року, у яких вона зазначила, що 17.08.2021 року подзвонила колишньому чоловікові та запитала про їх спільну дочку ОСОБА_4 . ОСОБА_2 відповів, що це її не стосується, тому між ними виник конфлікт, при цьому, йому не погрожувала.
Таким чином, в матеріалах справи наявні протилежні пояснення сторін конфлікту, які є взаємовиключаючими.
Відповідно до рапорта інспектора-чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Іваник Д.В. від 17.08.2021 року, який долучений до матеріалів справи вбачається, що 17.08.2021 року о 18 год. 51 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що у телефонному режимі колишня дружина ОСОБА_1 грубо спілкувалася з ним в присутності їх 3-річної дитини, а також перебувала у стані алкогольного сп`яніння та не доглядає за своєю одномісячною дитиною. 
Відповідно до заяви ОСОБА_2 , яку він адресував начальнику Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, останній вказав, що просить прийняти міри до його колишньої дружини ОСОБА_3 , яка регулярно телефонує до нього та погрожує фізичною розправою, нецензурно висловлюється.
Зазначений рапорт та заява містять повідомлення про можливе правопорушення, однак не підтверджують вчинення вміненого ОСОБА_3 правопорушення.
Відповідно до аудіозапису телефонної розмови між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , розмова відбувається про спільну малолітню дочку ОСОБА_4 , яка проживає з ОСОБА_2 , при цьому виникає суперечка щодо виховання дитини, під час якої бути образливі слова обох з колишнього подружжя. 
При цьому, нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство, а утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі словесні образи, погрози, приниження спрямовані на обмеження волевиявлення особи, викликають у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
За таких обставин, оцінюючи пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при встановленні обставин справи, останні лише підтверджують докори на побутовому ґрунті.
       Інших доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 щодо колишнього чоловіка домашнього насильства психологічного характеру в матеріалах справи — немає.
       Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
       Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
       Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
       При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
       Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком. 
       Беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства психологічного характеру щодо колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими доказами, сам по собі не являється доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що не з`ясовано судом першої інстанції при доведені вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, приходжу до висновку, що рішення прийнято на формально досліджених судом першої інстанції доказах, а тому постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає скасуванню, а адміністративна справа закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. 
       Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень та стягнуто судовий збір - скасувати, а справу провадженням закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя