ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2021 року                                                          м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 , розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Лабіка Г.І., на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 25 жовтня 2021 р., -
ВСТАНОВИВ:
Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 25 жовтня 2021 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого,  проживаючого у АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок в дохід держави.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 29.07.2021 року, о 21 годині 52 хвилин, у АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_2 та доньки, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілих, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
На вказану постанову суду захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Лабік Г.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 25 жовтня 2021 року  та постановити нове судове рішення, яким справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 с.173-2 КУпАП закрити.
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу, не виконав вимоги ст. 245 КУпАП і не здійснив всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.
Так, на думку апелянта, поза увагою суду залишилось те, що його 
Номер провадження:33/822/597/21                 Головуючий у І інстанції: Мілінчук С.В.
 Категорія: ч. 1 ст.173-2 КУпАП                  Доповідач: Давній В.П.
підзахисному не роз`яснено його права, а з доказів, які наявні в матеріалах справи, не можливо встановити об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та завдану шкоду фізичному чи психічному здоров`ю потерпілим.
Зазначає, що районний суд безпідставно взяв до уваги протокол про адміністративне правопорушення, як доказ його вини, оскільки він не відповідає вимогам ст.256 КУпАП і є неналежним та недопустимим доказом по справі.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч вимогам вказаних правових норм судом першої інстанції не було в повному обсязі з`ясовані всі обставини справи, у зв`язку з чим постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою.
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Згідно зі п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу зазначається, зокрема місце, дата, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).
За змістом ст. 279 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.
Згідно диспозиції ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Згідно з п.4,14,17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.
Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 205762 від 29.07.2021 року вбачається, що 29.07.2021 року, о 21 годині 52 хвилин, у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_2 та доньки, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою (а.с. № 1)
Разом з тим, аналізуючи вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що його зміст не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема, у ньому не зазначено об`єктивної сторони вказаного правопорушення, а саме: настання саме фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій дружині ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_3 .
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що в поясненнях, які містяться на арк. 2,3,4 є суттєві розбіжності із фабулою протоколу про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями, які дав працівникам поліції ОСОБА_1 (а.с.4), а саме чітко не встановлено час і місце вчинення адміністративного правопорушення. 
Поряд з цим, сам ОСОБА_1 в поясненнях вказує, що він є інвалідом другої групи, просить забезпечити йому безпеку та доступ до кімнати в його житловому будинку, в якому спільно проживають з ним дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 та чоловік доньки ОСОБА_4 , які постійно проявляють агресію, погрожують викликом поліції, психлікарнею, вчиняючи психологічне насильство. 
Крім того, як вбачається із письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 (а.с.3), остання вказувала про те, що неодноразово помічає як її чоловік ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство в сторону її сім`ї, а саме погрожує фізичною розправою та часто виражається нецензурною лайкою без зазначення місця і часу вчинення адміністративного правопорушення.
Вказані вище письмові докази також не містять будь-яких відомостей щодо настання негативних наслідків для фізичного чи психічного здоров`я дружини ОСОБА_2 , доньки ОСОБА_3 та її сім`ї. 
Поряд з цим, на думку апеляційного суду, показання свідка ОСОБА_4 не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки він є чоловіком потерпілої ОСОБА_3 , тобто є зацікавленою особою.
Також, як вбачається із матеріалів даного провадження, у справі не було встановлено свідків даного правопорушення, які б об`єктивно могли підтвердити обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Проаналізувавши вищевказані докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, та які б підпадали під ознаки домашнього насильства.
Крім цього, як вбачається з наведеного вище протоколу, в такому особою, яка його склала, не зазначені наслідки, настання яких є обов`язковою умовою згідно з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Неналежне оформлення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, а саме відсутність конкретизації наведених вище даних, позбавляє суд можливості об`єктивно встановити обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та прийняти законне рішення.
У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в ході судового розгляду даної справи судом першої інстанції не було встановлено всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення, у зв`язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 280, 294 КУпАП, суддя Чернівецького апеляційного суду, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Лабіка Г.І. задовольнити.
Постанову  Садгірського районного суду м. Чернівці від 25 жовтня 2021 р. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити, за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Чернівецького
апеляційного суду                                                  В.П. Давній