ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/1283/21	Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А. 	
Провадження № 22-ц/817/1096/21 	Доповідач - Міщій О.Я.	
Категорія - 310020000 	  	

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року         м. Тернопіль
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі: 
головуючого - Міщій О.Я. 
суддів -  Костів О. З., Шевчук Г. М., 
секретар с/з - Романська К.М. 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Тернополі цивільну справу № 601/1283/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02.09.2021 р., ухвалене суддею Коротичем І.А., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

27 травня 2021року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що сторони по справі перебувають в шлюбі, від якого у них народились двоє дітей — дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .        
Позивач вказала, що рішенням Кременецького районного суду від 17.12.2018 року стягнуто з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу ОСОБА_1 .
Рішенням Кременецького районного суду від 04.02.2021 року змінено спосіб стягнення аліментів на утримання дітей та стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі по 1750 гривень на кожну дитину.
ОСОБА_2 вказала, що унаслідок неналежного виконання позивачем зобов`язань зі сплати аліментів, виникла заборгованість у розмірі 47241,75 гривень. 
Враховуючи наявність факту заборгованості зі сплати аліментів та приписи ч. 1 ст. 196 СК України, зазначила, що має право на стягнення з відповідача неустойки (пені), розмір якої за період з листопада 2018 року по березень 2021 року включно становить 182173,07 гривень.
Оскільки, розрахований нею розмір пені значно перевищує загальний розмір боргу відповідача зі сплати аліментів, просила стягнути з ОСОБА_1 в її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 47241,75 гривень.
Рішенням Кременецького районного суду від 02.09.2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина — ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно виконавчого листа № 601/2151/18, що виданий 17.01.2019 року Кременецьким районним судом Тернопільської області, у розмірі 47241,75 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 гривень.
17.09.2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, у якій просить його скасувати, постановивши нове судове рішення, яким стягнути з нього в користь позивачки пеню за прострочення зі сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 3000 гривень, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Необхідність у зменшенні розміру пені за прострочення сплати аліментів, на думку відповідача, зумовлена тим, що з 02.10.2018 р. він звільнений з посади електрозварювальника ПП “Агро Експрес Сервіс”, до цього часу не може офіційно працевлаштуватись, його дохід від тимчасових робіт є невисоким та становить близько 4000 гривень на місяць, у нього відсутнє на праві власності будь- яке майно.
ОСОБА_1 також зазначив, що на його утриманні знаходиться мама пенсійного віку, яка хворіє та потребує догляду, оскільки перенесла операцію у зв`язку із наявним діагнозом — закритий перелом н/з лівої стегнової кістки зі зміщенням.
Відповідач вказав, що він хворіє та перебував на стаціонарному лікуванні у Рівненській обласній лікарні з 10 по 15.01.2021 року з діагнозом гострий флегмонозний апендицит, де його було прооперовано.
Указані обставини, на думку відповідача не були взяті до уваги при ухваленні оскаржуваного рішення.
13.10.2021 року представник ОСОБА_2 - адвокат Сідорова І.А. надіслала відзив на апеляційну скаргу, указуючи на безпідставність її доводів та просила оскаржуване судове рішення залишити без змін. Представник вказала, що перебування відповідача у складному матеріальному становищі не є підставою для зменшення розміру пені за неналежне виконання зобов`язань зі сплати аліментів, тому вважала, що доводи скарги з цього приводу є безпідставними.
Обставинам, які на думку відповідача є підставою для зменшення розміру пені за прострочення сплати аліментів до 3000 гривень, суд першої інстанції дав належну правову оцінку, тому доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення суду.
Згідно ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що заборгованість зі сплати аліментів на утримання двох дітей у розмірі 47241,75 гривень виникла з вини відповідача, тому згідно статті 196 СК України наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 в користь позивача неустойки (пені) за прострочення оплати аліментів. Суд вважав, що наведені відповідачем обставини не дають підстав для зменшення розміру пені, зазначеної в позовній заяві.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Згідно частини 3 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
У відповідності до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень щодо періоду нарахування пені. Навпаки, в ній вказано, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Однак, зазначено про те, що розмір нарахувань не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості та у разі застосування до платника аліментів заходів, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Як роз”яснено в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Судом установлено, що 08.11.2011 року між сторонами зареєстровано шлюб (а.с.5).
ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилась дочка ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_9 (а.с. 6-7).
Рішенням Кременецького районного суду від 17.12.2018 року стягнуто з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання дітей - дочки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини зі усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 02 листопада 2018 року до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Кременецького районного суду від 04.02.2021 року, змінено спосіб стягнення аліментів на утримання дітей, постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 1750 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з урахуванням індексації щомісячно, з часу набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття.
З розрахунку заборгованості за аліментами № 11641 від 12 квітня 2021 року вбачається, що станом на 12 квітня 2021 року заборгованість за аліментами згідно виконавчого листа № 601/2151/18 від 17 січня 2019 року становить 47 241 гривень 75 копійок.
Із розрахунку, наданого позивачем, видно, що пеня за прострочення зі сплати аліментів у період з листопада 2018 року по березень 2021 року становить 182173 гривень 07 копійок (а.с. 10).
Оскільки статтею 196 СК України визначено, що неустойка (пеня) зі сплати аліментів не повинна перевищувати 100 відсотків суми боргу, позивачка просила стягнути з ОСОБА_1 47 241 гривень 75 копійок неустойки.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що наведені відповідачем обставини щодо відсутності у нього на праві власності майна, звільнення з роботи та про перебування у 2019 році його матері на лікуванні і його нетривале лікування в Рівненській ОКЛ є такими, що не дають підстав для зменшення неустойки.
Доводи апеляційної скарги про те, що вказані обставини не були враховані судом першої інстанції є безпідставними.
Колегія суддів враховує також і те, що відповідач є особою молодого віку, працездатний, має можливість працевлаштуватись і заробляти кошти для матеріального утримання двох малолітніх дітей.
Відповідач не подав доказів того, що його мати, з якою він проживає в даний час, потребує стороннього догляду. З матеріалів справи видно, що мати відповідача, 1947 року народження , є пенсіонером за віком, отримує пенсію.
Та обставина, що відповідач не має на праві власності майна сама по собі не може бути підставою для зменшення розміру пені.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.
У відповідності до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, підстави для скасування рішення суду, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, - 

                                               ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02.09.2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 29.11.2021 року.

Головуючий 

Судді