П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/3881/20	
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Колосс» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та      м. Севастополі від 16.09.2020 №0003020401, яким нараховані штрафні санкції у сумі 21 804 грн. за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з податку на додану вартість. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним своєчасно та в повній мірі сплачено грошові зобов`язання з податку на додану вартість та з урахуванням переплати за минулі періоди недоїмка відсутня. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року, позов задоволено. 
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що чисельними судовими рішеннями, які набрали законної сили (постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2018 року у справі № 821/1914/17, П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 року у справі № 540/826/20) встановлено, що станом на 31.12.2016 року за ТОВ «Колосс» рахується надмірно сплачена сума (переплата) з ПДВ у розмірі 1 515 747,57 грн., вона мала б зараховуватись в рахунок сплати сум боргу з ПДВ по рахунках ТОВ «Колосс».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що у постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2018 року у справі №821/1914/17 суд дійшов висновку про наявність обов`язку у податкового органу зарахувати переплату, яка обліковується в ІКП по КБК 14010160 в рахунок погашення боргу зі сплати ПДВ по КБК 14010100, не зазначивши при цьому жодної норми, яка б регламентувала таке.
Апелянт визначає, що вказані висновки суду стосовно певних фактів не мають бути обов`язково враховані при розгляді даної справи в силу приписів ч. 7 ст. 78 КАС України. 
Крім того апелянт зазначає, що всі суми, відображені в ІКП по КБК 14010160, фактично зараховуються на спеціальний рахунок позивача, а не в бюджет. Таким чином позивач, на думку податкового органу, намагається погасити реальний борг з ПДВ за рахунок переплати, кошти по якій з 2017 року знаходяться на поточному рахунку ТОВ «Колосс».
ТОВ «Колосс» подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.311 КАС України справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі проведена камеральна перевірка ТОВ «Колосс» з питань своєчасності сплати податків до бюджету у березні 2020 року.
За результатами вказаної перевірки контролюючим органом складено акт №1526/21-22-51-04-01/37125766 від 19.08.2020 року, за висновками якого ТОВ «Колосс» допустило порушення вимог п.57.1 ст.57 ПК України, а саме - термінів сплати узгоджених грошових зобов`язань у березні 2020 року, за що передбачена відповідальність п.126.1 ст.126 ПКУ.
Так, перевіркою встановлено, що відповідно до податкової декларації із ПДВ №9030413877 від 20.02.2020 року строк сплати зобов`язання 01.03.2020 року, фактично погашено у період з 02.07.2020 року по 31.07.2020 року (т.1 а.с. 22).
На підставі висновків вказаного акту перевірки уповноваженою особою контролюючого органу 16.09.2020 року прийнято податкове повідомлення-рішення            №0003020401, яким до Товариства за порушення строку сплати узгодженого грошового зобов`язання застосовано штраф у розмірі 21   804 грн., що становить 20% від суми грошового зобов`язання з ПДВ, що підлягала сплаті за податковою декларацією .
Законність вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору у даній справі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20 ПК контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно пункту 75.1.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
01 січня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII, яким до Податкового кодексу України внесено зміни, зокрема щодо контрольно-перевірочної роботи.
Підпункт 75.1.1 пункту 75.1статті 75 Податкового кодексу України доповнено другим абзацом, відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Аналіз зазначеної норми Податкового кодексу України свідчить про те, що предметом камеральної перевірки, окрім питань правильності оформлення податкових декларацій, можуть бути і інші питання, такі як своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.
За приписами п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Отже, з огляду на вищевикладене колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не було дотримано умов проведення камеральної перевірки у даному випадку.
В свою чергу, п.57.1 ст.57 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, граничним строком сплати самостійно визначених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість у податковій декларації позивача за січень 2020 року є 01.03.2020 року.
Як вбачається з акту перевірки, податковим органом встановлено, що відповідно до податкової декларації з ПДВ від 20.02.2020 року №9030413877 строк сплати зобов`язання - 01.03.2020  року, 02.07.2020 року фактично сплачено 4 000 грн., строк затримки 123 дні, 09.07.2020 року фактично сплачено 4 000 грн., строк затримки 130 днів, 10.07.2020 року фактично сплачено 22 000 грн., строк затримки 131 день, 13.07.2020 року фактично сплачено 10 000 грн., строк затримки 134 дні, 16.07.2020 року фактично сплачено 6 300 грн., строк затримки 137 днів, 17.07.2020 року фактично сплачено  2 100 грн., строк затримки 138 днів, 21.07.2020 року фактично сплачено 12 000 грн., строк затримки 142 дні, 29.07.2020 року фактично сплачено 44 000 грн., строк затримки 150 днів, 31.07.2020 року фактично сплачено 4 620 грн., строк затримки 152 дні.
Колегією суддів встановлено, що між даними сторонами постійно виникають подібні спірні правовідносини.
Як вбачається з рішень у справах №540/826/20, 540/2352/20 та 540/4334/20, які набрали законної сили за наслідком їх перегляду судом апеляційної інстанції, встановлено відсутність у ТОВ «Колосс» боргу зі сплати ПДВ у вересні – листопаді 2019 року.
В декларації за грудень 2019 року ТОВ задеклароване від`ємне значення зі сплати ПДВ – 10   564 грн.(т.1 а. 96-97). 
З матеріалів справи слідує, що в декларації за січень 2020 року задеклароване ТОВ «Колосс» зобов`язання з ПДВ становить 162 385 грн. (т. 1 а.с. 98).
На погашення даного зобов`язання Товариством сплачено до бюджету 125 400 грн. наступними платежами: 38 000 грн. відповідно до платіжного доручення №1125 від 23.01.2020 року; 80 000 грн. - № 1137 від 27.01.2020 року; 3 000 грн. - №1165 від 27.02.2020 року,4 400 грн. – 1169 від 02.03.2020 року (т.1 а.с.100-107).
При цьому, відповідно до відомостей ІКП, відповідачем у листопаді – грудні 2019 року нараховано ТОВ «Колосс» недоїмку у розмірі 89 486,грн., на погашення якої були перераховані сплачена позивачем у січні 2020 року сума ПДВ. Крім того вбачається, що за періоди, у яких судовими рішеннями встановлено додержання позивачем податкової дисципліни, відповідач продовжує застосування штрафних санкцій (т. 1 а.с. 152-153).
Таким чином, часткове перерахування коштів позивача із рахунку системи електронного адміністрування ПДВ на оплату штрафів, нарахованих податковими повідомленнями-рішеннями, які визнані неправомірними судовими рішеннями, стало в подальшому причиною виникнення недоїмки, що, в свою чергу, унеможливило своєчасне перераховування задекларованих сум ПДВ з електронного рахунку Товариства, які сплачувались за відповідні періоди.
Отже, оплати, які позивач здійснював на погашення зобов`язань з ПДВ в поточних періодах та у належних розмірах, перераховувались відповідачем на погашення його заборгованість за минулі періоди, що і призвело до того, що за всі наступні періоди Товариство розраховувалось несвоєчасно.
Судом першої інстанції вірно з`ясовано, що сплата грошових зобов`язань на рахунок погашення ПДВ здійснювалась позивачем вчасно, а після кожного такого перерахування сума ліміту, на яку Товариство має право зареєструвати податкові накладні збільшується, тобто за позивачем не може рахуватись борг зі сплати зобов`язань по ПДВ, а навпаки існує переплата.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що на момент подання звітності на рахунку позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість знаходилось достатньо грошових коштів для погашення узгодженого зобов`язання, зарахування таких коштів до бюджету із порушенням строків можливо виключно з вини податкового органу, у зв`язку із неврахуванням сум штрафу, нарахованого податковими повідомленнями-рішеннями, які визнані неправомірними судовими рішеннями.
Колегія суддів оцінює критично твердження апелянта про те, що прострочення сплати самостійно задекларованих сум та податковий борг обліковуються за позивачем по КБК 14010100, тому переплата по КБК 14010160 не може автоматично зараховуватись у погашення податкового боргу по КБК 14010100 та КБК 14011001, оскільки 14010160 є спеціальним рахунком, що залишається у розпорядженні сільськогосподарського підприємства згідно ст.209 ПК України; 14010100 - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів, робіт, послуг; 14011001 - ПДВ сільгосппідприємства за операціями із зерновими та технічними культурами та, як вірно зазначено судом першої інстанції, з вказаного питання вже є висновки судів, що набрали законної сили у справах     №821/430/17, №821/1914/17.
Зокрема, у постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2018 року по справі №821/1914/17 за позовом ТОВ «Колосс» до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання не чинними та скасування податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу, зобов`язання вчинити певні дії суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що за приписами Податкового кодексу сільськогосподарські підприємства - суб`єкти спеціального режиму оподаткування ведуть окремий податковий облік операцій із сільськогосподарськими товарами/послугами, крім зернових і технічних культур та продукції тваринництва; із зерновими та технічними культурами; з продукцією тваринництва, та повинні сплачувати податок на додану вартість до відповідно бюджету - Державного бюджету України, що позивачем і було зроблено.
Таким чином, вказані види операцій згідно вимог діючого законодавства є різновидами платежу податок на додану вартість та повинні сплачуватись як один платіж за всіма видами окремих операцій. При цьому надмірно сплачена сума з податку на додану вартість може бути зарахована в рахунок сплати сум боргу по спеціальному рахунку згідно ст.209 ПК України. Таке зарахування можливе без наявності заяви позивача.
Також у постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 року по справі № 821/430/17 за позовом ТОВ «Колосс» до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що податковий орган зобов`язаний перенести залишки коштів позивача із ПДВ (переплата) у сумі          1   025 690,07 грн. станом на 31.12.2015 року, що відображено у зворотному боці облікової картки платника податку, до його ІКП з ПДВ у 2016 року. 
Дані рішення є такими, що набрали законної сили, обставини, встановлені ними, не підлягають доведенню в силу ст.78 КАС України.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач є сільгоспвиробником, подавав звітність, в тому числі загальні декларації по розрахункам з Державним бюджетом, декларації по операціях із сільськогосподарськими товарами/послугами, крім операцій із зерновими та технічними культурами та операцій з продукцією тваринництва, декларації по операціях із зерновими та технічними культурами.
В свою чергу, податковим органом велись інтегровані картки щодо нарахування та сплати ПДВ позивачем за кодами класифікації доходів бюджету 14010100 (податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів, робіт, послуг), 14011001 (ПДВ сільгосппідприємства за операціями із зерновими та технічними культурами), 14010160 (позабюджетний спецрахунок для обліку ПДВ, який залишався в розпорядженні сільськогосподарського підприємства для використання у виробництві сільськогосподарських товарів/послуг).
З ІКП ТОВ «Колосс» по коду 14010160 (спец. рахунок) вбачається, що станом на 31.12.2018 року обліковується переплата у сумі 1 483 511,57 грн. (т.1 а.с. 160-163).
За таких обставин судова колегія зазначає, що доводи контролюючого органу про несвоєчасність сплати позивачем ПДВ за січень 2020 року спростовані встановленими обставинами у даній справі, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Водночас доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст.  308,  311,  315,  316,  322,  325,  328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Косцова І.П.	
Судді	    	Осіпов Ю.В.    Скрипченко В.О.