Ухвала
 
09 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 352/469/18
 
провадження № 61-19360ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано?Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року у справі за позовом Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Загвіздянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тисменицького району до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2018 року перший заступник прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Загвіздянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тисменицького району звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.
 
Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Івано?Франківського апеляційного суду від 05 січня 2021 року, в задоволенні позову Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Загвіздянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тисменицького району відмовлено.
 
Постановою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року касаційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури задоволено частково.

Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 05 січня 2021 року скасовано.
 
Справу за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Загвіздянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тисменицького району Івано?Франківської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року апеляційну скаргу Прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Загвіздянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тисменицького району Івано-Франківської області задоволено.
 
Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги прокуратури Івано?Франківської області в інтересах держави в особі Загвіздянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тисменицького району Івано-Франківської області задоволено.
 
Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Загвіздянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тисменицького району Івано-Франківської області земельну ділянку, розташовану на території Загвіздянської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, з кадастровим номером 2625881100:07:001:0878, площею 0,2 га.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
У листопаді 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на постанову Івано?Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19, від 22 травня 2019 року у справі № 234/3341/15?ц, провадження № 61-30536св18, від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17, провадження № 14-435цс18, від 20 червня 2018 року у справі № 697/2751/14-ц, від 17 жовтня 2018 року у справі № 697/2751/14-ц, провадження № 14-85цс18, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, провадження № 12-97гс19, від 18 серпня 2021 року у справі № 352/467/18, провадження № 61-1506св20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
У касаційній скарзі міститься клопотання заявника про зупинення виконання постанови Івано-Франківського апеляційного суду17 листопада 2021 року.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені певними доказами. 
 
Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Своє клопотання заявник мотивує тим, що у разі примусового виконання оскаржуваної постанови повернення спірної земельної ділянки буде унеможливлено.
 
З огляду на те, що надані заявником докази на підтвердження наявності підстав для застосування положень статті 436 ЦПК України не містять відомостей щодо примусового виконання оскаржуваної постанови, у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Івано?Франківського апеляційного суду17 листопада 2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку слід відмовити.
 
Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати з Тисменицького районного суду Івано-Франківської області цивільну справу № 352/469/18 за позовом Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Загвіздянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тисменицького району до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.
 
Відмовити у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про зупинення виконання постанову Івано?Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 10 січня 2022 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                               Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян