ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/28813/20                                                      Суддя першої інстанції: Гарник К.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 листопада 2021 року                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          - Степанюка А.Г.,
суддів                    - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича на прийняту за правилами письмового провадження ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича, третя особа - Державне підприємство «Сетам», про визнання неправомірними та скасування постанов, визнання неправомірними дій, -

ВСТАНОВИЛА:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича (далі - Відповідач, Приватний виконавець) про:
- визнання неправомірною та скасування постанови Приватного виконавця від 22.10.2020 про арешт всього майна боржника у виконавчому провадженні №63392073 на загальну суму 187  974,89 грн;
- визнання неправомірною та скасування постанови Приватного виконавця від 23.10.2020 про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні №63392073 на загальну суму 187  974,89 грн;
- визнання неправомірними дій Приватного виконавця щодо направлення до Державного підприємства «Сетам» заявки №63392073 на реалізацію арештованого майна - транспортного засобу автомобіля марки PEUGEOT, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску, VIN № НОМЕР_2 , що належить Позивачу, за ціною 147   672,00 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2020 залучено до участі у справі Державне підприємство «Сетам» в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (далі - Третя особа, ДП «Сетам»).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.06.2021, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2021, закрито провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути за рахунок Приватного виконавця на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12  000,00 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.09.2021 заяву задоволено частково та стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 2  000,00 грн за рахунок Приватного виконавця з урахуванням співмірності витрат щодо ціни позову та за відсутності заперечень Відповідача щодо цієї суми взагалі. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення з Приватного виконавця на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, додаткове рішення ухвалене з порушенням визначених ч. 6 ст. 143 КАС України строків, по-друге, глава 8 КАС України у випадку закриття провадження передбачає можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу тільки відповідачу, по-третє, судом невірно надано тлумачення приписам ч. 6 ст. 143 КАС України щодо можливості розподілу судових витрат, а в матеріалах справи відсутня заява Приватного виконавця про визнання ним позову, по-четверте, закінчення виконавчого провадження здійснено на підставі п. 5 ч. 1 ст. Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про дотримання Приватним виконавцем його вимог під час виконання рішення суду.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано справу з суду першої інстанції.
Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 26.10.2021.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2021 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно копії договору про надання правової допомоги № 20/11/12 від 12.11.2020, укладеного між Адвокатським бюро «Артема Федосіна» та ОСОБА_1 , адвокатське бюро зобов`язалось за цим договором здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги (надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення), а позивач зобов`язалась оплатити надання такої правової допомоги, а також відшкодувати фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору (пункт 1.1. договору).
Розділом 4 договору визначено, що порядок та розмір гонорару визначається у додатковій угоді до цього договору, яка є його невід`ємною частиною.
Згідно пункту 1.4. додаткової угоди №1 до вказаного вище договору від 12.11.2020 сторони погодили, що за виконання доручення, зазначеного у пункті 1.1. цієї додаткової угоди, гонорар бюро становить у фіксованому розмірі та включає в себе будь-які фактичні витрати, понесені бюро:
- представництво інтересів клієнта в Окружному адміністративному суді міста Києва - 15000,00 грн;
- представництво інтересів клієнта в Окружному адміністративному суді міста Києва - 7500,00 грн;
- представництво інтересів клієнта в Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду - 7500,00 грн.
Винагорода за цією додатковою угодою сплачується клієнтом на користь бюро до винесення судового рішення судом відповідної інстанції, але не пізніше 15 днів з дати підписання акта приймання-передачі (пункту 1.6. додаткової угоди).
Водночас, додатковою угодою №2 до договору від 10.08.2021 сторони погодили, що розмір гонорару бюро за фактичної надану правову (правничу) допомогу в адміністративній справі №640/28813/20 складатиме 12000,00 грн.
Згідно акта приймання-приймання правової (правничої) допомоги від 10.08.2021 Позивачу були надані такі послуги:
- аналіз наданих документів (зазначено перелік документів, які були проаналізовані), кількість витрачених годин 3,5;
- аналіз відповідного законодавства України та судової практики з розгляду аналогічних спорів, правових позицій Верховного Суду, кількість витрачених годин - 1,5;
- підготовка позовної заяви, формування всіх додатків до позовної заяви, виготовлення копій позовної заяви з усіма додатками: кількість витрачених годин - 4,0;
- подання до Окружного адміністративного суду міста Києва позовної заяви: кількість витрачених годин - 0,5;
- участь в судовому засідання Окружного адміністративного суду міста Києва: кількість витрачених годин - 1,0;
- ознайомлення з матеріалами судової справи №640/28813/20: кількість витрачених годин - 2,0;
- аналіз відзиву на позовну заяву, подану представником приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. адвокатом Гуримським О.В.: кількість витрачених годин - 1,0;
- підготовка відповіді на відзив, формування всіх додатків, виготовлення копій відповіді на відзив (для відповідача та третьої особи): кількість витрачених годин - 3,5;
- направлення копії відповіді на відзив відповідачу та третій особі: кількість витрачених годин - 0,5;
- подання до Окружного адміністративного суду міста Києва відповіді на відзив: кількість витрачених годин - 0,5;
- участь в судовому засіданні Окружного адміністративного суду міста Києва (прибуття до суду 28 січня 2021 року): кількість витрачених годин - 1,5, а всього витрачено часу 19,5 годин, вартість наданих послуг 12000,00 грн.
Як вбачається з наданих копій квитанцій №0.02003537137.1 від 04.02.2021 та №0.0.2084743905.1 від 12.04.2021 року Позивачем адвокатському бюро перераховано грошову суму 12000,00 грн (5000,00 грн та 7000,00 грн відповідно) з призначенням платежу: «оплата згідно договору про надання правової допомоги №20/11/12 від 12 листопада 2020 року».
На підставі встановлених вище обставин суд першої інстанції, здійснивши аналіз положень ст. ст. 132, 134, 139, 143, 239 КАС України та ст. ст. 1, 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також ряду правових позицій Верховного Суду, прийшов до висновку про непропорційність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу з огляду на нескладний характер цієї справи, що є безумовною підставою для зменшення її розміру.
З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з пунктом 1, 5 частини третьої цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 143 КАС визначено види рішень адміністративного суду, якими може бути вирішено питання щодо судових витрат, їхній розподіл, а також можливість оскарження таких рішень.
Відповідно до положень частин 3 і 5 ст. 143 КАС України якщо в рішенні за результатами розгляду справи суд не вирішив питання про судові витрати, тоді ці питання можуть бути вирішені шляхом ухвалення додаткового судового рішення.
Проте, у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (ч. 6 ст. 143 КАС України).
Указані норми кореспондують приписам ч. 2 ст. 238 КАС України, якими передбачено можливість вирішення питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету в ухвалі про закриття провадження у справі.
Як було встановлено раніше та вбачається з матеріалів справи, у цій справі Позивач звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат у зв`язку із залишенням позовної заяви без розгляду. Залишення позовної заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.
Правила розподілу судових витрат між сторонами встановлені статтею 139 КАС України і відрізняються між собою залежно від суб`єктного складу осіб, які беруть участь у справі, та наслідків розгляду справи.
Порядок розподілу судових витрат у разі закриття провадження у справі встановлений нормами частин 5 і 10 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ними визначено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Викладене свідчить, що у разі закриття провадження у справі компенсація судових витрат за відповідних обставин стосується лише витрат відповідача, а не позивача, а тому підстави щодо проведення розподілу судових витрат за заявою ОСОБА_1 , як позивача у цій справі, відсутні.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм статей 139 та 143 Кодексу адміністративного судочинства України при закінченні судового розгляду справи шляхом постановлення ухвали висловлена Верховним Судом у постанові від 23.03.2020 у справі №320/5870/18.
Відтак, аргументи Приватного виконавця про те, що суд помилково застосував до спірних правовідносин правові наслідки визнання позову, оскільки відповідної заяви Відповідачем не подавалося, знайшли своє підтвердження у ході апеляційного перегляду ухвали суду від 22.09.2021.
Наведене вказує на помилковість позиції суду першої інстанції про наявність правових підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат Позивача на професійну правничу допомогу у цій справі, у зв`язку з цим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.
Твердження Апелянта про те, що розгляд заяви Позивача про ухвалення додаткового судового рішення здійснено поза межами встановленого ч. 6 ст. 143 КАС України десятиденного строку судова колегія вважає обґрунтованим, однак це порушення не може унеможливити розгляд вчасно поданих учасниками справи заяв і клопотань, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.02.2020 у справі № 260/1378/18.
З приводу доводів апеляційної скарги про те, що закінчення виконавчого провадження №63392073 мало місце у зв`язку з виконанням Приватним виконавцем вимог п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а не у зв`язку з виправленням суб`єктом владних повноважень власних помилок, судова колегія звертає увагу, що ухвалою суду від 02.06.2021, яка набрала законної сили, закрито провадження саме з підстав, викладених у п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про присудження на користь Позивача за рахунок Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із закриттям провадження у справі, неправильно застосовані норми процесуального права, адже не враховано, що ними не передбачено стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у випадку закриття провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовити.
Щодо вимог Апелянта про розподіл судових витрат судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у межах цієї справи Приватний виконавець виступає як суб`єкт владних повноважень, а тому витрати, пов`язані із сплатою судового збору та витрати Приватного виконавця на професійну правничу допомогу присудженню з Позивача не підлягають в силу положень ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 134, 139, 143, 238, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича - задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року - скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            Н.П. Бужак

          М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено «10» листопада 2021 року.