УХВАЛА

19 жовтня 2021 року 
Київ
справа №440/6544/20
адміністративне провадження №К/9901/28724/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду      Кашпур О.В., розглянувши клопотання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про зупинення виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
у с т а н о в и в :
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби в Полтавській області, у якому просила:
визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо нарахування та виплати їй суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року із застуванням обмеження нарахування десяти розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року;
зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області провести нарахування та виплату їй суддівської винагороди на підставі частин 2, 3     статті 135 Закону України     "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року з урахуванням надбавки за вислугу років, без застосування обмеження, передбаченого     статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, з урахуванням виплаченої  їй суддівської винагороди у зменшеному розмірі, починаючи з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо нарахування та виплати судді Київського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області провести перерахунок суддівської винагороди судді Київського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року, обчисливши її відповідно до вимог     статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"     без застосування обмеження, передбаченого     статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" та здійснити її виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів.
Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року.
Разом з касаційною скаргою заявлено клопотання про зупинення виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі №440/6544/20 до закінчення її перегляду у касаційному порядку. 
Клопотання мотивоване тим, що ДСА України здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів (крім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів), Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони, ДСА України та її територіальних управлінь.
Згідно з частинами першою, дванадцятою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Абзац перший частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України визначає, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років.
Згідно з частиною четвертою статті 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.
Відповідно до статті 119 Бюджетного кодексу України нецільове використання бюджетних коштів, тобто витрачання їх на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про державний бюджет, має наслідком, крім зменшення асигнувань на суму коштів, що витрачені не за цільовим призначенням, також і притягнення відповідних посадових осіб до дисциплінарної, адміністративної та кримінальної відповідальності у порядку, визначеному законами України.
Крім того зазначає, що у разі виконання оскаржуваних судових рішень це призведе до неправомірних стягнень коштів з Державного бюджету України, які в подальшому не можуть бути повернуті, оскільки статтею 381 КАС України встановлені обмеження щодо повороту виконання рішення суду в окремих категоріях справ.
Згідно з частиною першою статті 375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала (частина друга статті 375 КАС України).
Розгляд питання про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення має на меті не допустити порушення права, свобод та охоронюваних законом інтересів, як особи, що подала касаційну скаргу, так і інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням оскаржуваних судових рішень.
Вирішуючи подане клопотання, суддя виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. 
Для зупинення виконання судового рішення, а так само зупинення його дії, що допускається як виняток, повинні бути вагомі причини.
Враховуючи те, що наведені скаржником обставини не є достатніми для зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.
Керуючись статтями 340, 375 КАС України, 
у х в а л и в :
Відмовити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Полтавській області у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі                                       № 440/6544/20. 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                          О.В. Кашпур