Ухвала
Іменем України 
16 листопада 2021 року
м. Київ
провадження № 51-4657 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року.
Суть питання та встановлені судом обставини
Ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2021 року задоволено клопотання заступника начальника СВ Фастівського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Київській області про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №12021111310000581.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на вказану ухвалу слідчого судді на підставі п. 4 ст. 399 КПК України тому, що ухвала не підлягає апеляційному оскарженню.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 не погоджується з ухвалою Київського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року, просить її скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Мотиви суду
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначені норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.
За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Положеннями ст. 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Рішення слідчого судді, які не увійшли до зазначеного переліку, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала слідчого судді про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні не входить до переліку ухвал, визначених ст. 309 КПК України. 
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
31 серпня 2021 року суддя Київського апеляційного суду, відмовляючи у відкриті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2021 року, своє рішення мотивував тим, що слідчим суддею постановлена ухвала, передбачена ч. 8 ст. 2951 КПК України, при цьому, частиною 9 вказаної статті передбачена пряма заборона на її оскарження. У зв`язку з вищезазначеним,  суддя дійшов правильного висновку, що ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.  
Крім того, суддя апеляційної інстанції визнав необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , які є аналогічними доводам, наведеними у касаційній скарзі захисника ОСОБА_4 , про те, що вимоги ст. 309 КПК України не повинні поширюватися на ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2021 року, тому, що суддя ухвалив рішення, яке не передбачене КПК України. Вважає, що така ухвала підлягає апеляційному оскарженню виходячи із загальних засад кримінального провадження.
Своє рішення суддя обґрунтував тим, що відповідно до правових позицій Верховного Суду України (Постанова від 12 жовтня 2017 року № 5-142кс(15)17), Великої Палати ВС (Постанова від 23 травня 2018 року у справі № 243/6674/17-к та Постанова від 23 травня 2018 року № 237/1459/17) апеляційні суди зобов`язані відкривати апеляційне провадження за скаргами на ухвали слідчих суддів у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, і лише в такому випадку право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК України, які його гарантують, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 цього Кодексу, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
В усіх інших випадках діє лише норма, передбачена ст. 309 КПК України, інакше це буде суперечити принципу правової визначеності щодо передбачуваності застосування певних правових норм, який є складовою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.
При цьому, суддя вірно зазначив, що постановлена ухвала слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2021 року, передбачена кримінальним процесуальним законом - ч. 8 ст. 2951 КПК України, а в ч. 9 вказаної статті міститься пряма заборона на оскарження ухвали слідчого судді,прийнятої за результатами розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, а тому, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України,  правильно відмовив у відкритті провадження.
З такими висновками погоджується й колегія суддів касаційного суду.
Зі змісту касаційної скарги видно, що захисник   ОСОБА_4 не погоджується з ухвалою слідчого суддіФастівського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2021 року, вважає її  постановленою із порушенням вимог закону, однак він помилково ототожнює таку ухвалу із ухвалою, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами.
Ухвала Київського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи викладене та беручи до уваги те, що із касаційної скарги захисника ОСОБА_4 та доданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення скарги, Суд дійшов висновку, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                             ОСОБА_7