ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/539/21	
                                                                                Суддя І інстанції – Лазаренко М.С.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Сафронової С.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі  за адміністративним позовом  Головного управління ДПС у Запорізькій області  до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулося з вищевказаним позовом до суду в якому просило стягнути з відповідача  податковий борг:
- зі сплати військово збору, що сплачується  фізичними особами за  результатом річного декларування у розмірі 21733,74 грн.; 
- з податку на доходи  фізичних осіб, що сплачується  фізичними особами   за результатом  річного декларування у розмірі 261419,05 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року позов задоволено. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що позовну заяву підписано неповноважною особою, крім того ані податкових повідомлень рішень, якими визначено суму податкового боргу, ані податкової вимоги  не отримувала.
В судовому засіданні апеляційної представник ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених  у ній підстав, представник контролюючого органу просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що  станом на 30.11.2020 за відповідачем рахується податковий борг перед бюджетом у розмірі 283192,79 грн., а саме: зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 21 773,74 грн. та з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами результатами річного декларування у розмірі 261419,05 грн.
Податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами результатами річного декларування виник на підставі на підставі:
- податкового повідомлення-рішення (Форма «ПС») №0007203305 від 04.05.2020 року на суму 170 грн. Податкове повідомлення-рішення винесено на підставі акту перевірки від 24.03.2020 року № 122/08-01-33- 05/ НОМЕР_1 , яке було надіслано відповідачу 24.03.2020;
- податкового повідомлення-рішення (Форма «Р») №0007193305 від 04.05.2020 року на загальну суму 233372,32 грн. Податкове повідомлення-рішення винесено на підставі акту перевірки від 24.03.2020 №122/08-01-33-05/ НОМЕР_1 , яке було надіслано відповідачу 24.03.2020.
Також, на підставі підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України відповідачу нарахована пеня в розмірі 27876,73 грн.
Заборгованість зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування виникла на підставі податкового повідомлення-рішення (Форма «Р») №0007213305 від 04.05.2020 на загальну суму 19447,69 грн. Податкове повідомлення-рішення винесено на підставі акту перевірки від 24.03.2020 № 122/08-01-33-05/ НОМЕР_1 , яке було надіслано відповідачу 24.03.2020 року.
Крім того, на підставі підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України відповідачу нарахована пеня в розмірі 2326,05 грн.
Податкові повідомлення-рішення ані в судовому ані в адміністративному порядку оскарженні не були.
У зв`язку з несплатою платником податків винесених та узгоджених сум податкових зобов`язань, контролюючим органом вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, де визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення- рішення.
Платнику податків рекомендованим листом з повідомлення 08.07.2020 року була направлена податкова вимога форми «Ф» №25616-50/828 від 03.07.2020 року на суму 283192,79 грн., яка була відправлена на адресу фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення та була повернута до контролюючого органу.
Отже податкова вимога не була отримана відповідачем не з вини податкового органу.
Відповідно до  п. 44.2 ст. 44 14 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Враховуючи що податкова вимога була направлена  контролюючим органом  рекомендованим листом з повідомленням  за місцем проживання   ОСОБА_2  по АДРЕСА_1 , контролюючий орган виконав покладені на нього податковим законодавством обов`язки щодо  повідомлення платника податків про  наявність податкового боргу. Не отримання вказаного листа  з причин які не залежать від  контролюючого органу не можуть свідчити про невиконання ним  законодавчо визначеної процедури, як передує  зверненню до суду з позовом про стягнення узгодженої  суми грошового зобов`язання.
В зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не отримувалась  податкова вимога є неспроможними.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.п. 95.1 - 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Пунктом  59.5 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається  (не вручається).
Відповідно до пп.20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Матеріалами справи підтверджується наявність у позивача податкового боргу у сумі 283192,79 грн., у тому числі: зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 21 773,74 грн. та з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами результатами річного декларування у розмірі 261419,05 грн.
Як вірно зазначив суд першої інстанції даних про розстрочення (відстрочення) вказаних узгоджених грошових зобов`язань, надміру та/або помилково сплачені кошти вказаний документ - не містить.
Доказів оскарження податкових повідомлень рішень на підставі яких рахується сума податкового боргу   позивачем не надано, а тому сума податкового боргу є узгодженою і доводами апеляційної зазначених фактів не спростовано.
Частинами першою, четвертою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі   через відповідний орган державної   влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника. 
Так позовну заяву підписано ОСОБА_3 , і як вбачається з  витягу з Єдиного державного реєстру юридичних  осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Сіра Е.К.  уповноважена представляти Головне управління ДПС у Запорозькій області у правовідносинах з третіми особами, або  осіб, які мають право вчиняти дії від імені ГУ ДПС у Запорізькій області  без довіреності, у тому числі підписувати  договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені ГУ ДПС у Запорізькій області.
За наведених обставин є неспроможними доводи апелянта з приводу того, що позовну заяву підписано неповноважною особою.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. 
Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316,  321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів  з дня складення в повному обсязі.
В повному обсязі постанова складена 18 жовтня 2021 року.

   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова