ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" листопада 2021 р.           Справа№ 910/4520/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Коротун О.М. 
 
при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.  
за участю представників сторін: 
від позивача : не прибув.;
від відповідача : Бабак В.С.,
від ДВС: не прибув,
розглянувши матеріали апеляційної скарги начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Нещадима І.С.
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 (повний текст складено 26.07.2021)
за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТЕЦЯ-ОСТ" на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ)
про визнання неправомірною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 14.06.2021 ВП № 64629942 та зобов`язання усунути порушення
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТРАНС ЛТД"          
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТЕЦЯ-ОСТ"
про витребування майна із чужого незаконного володіння,-
                                                            
                                                    ВСТАНОВИВ: 
02.07.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТЕЦЯ-ОСТ" надійшла скарга на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), в якій скаржник просить суд:
- визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Лагоднюк Ілони Олександрівни від 14.06.2021 у виконавчому провадженні № 64629942 про повернення стягувачу наказу № 910/4520/20.
- зобов`язати державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника): відновити виконавче провадження № 64629942, провести перевірку майнового стану боржника у порядку, встановленому ч. 8 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження", отримати в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях - інформацію про наявні у боржника рахунки та звернути стягнення на кошти боржника в порядку, визначеному ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження", та вжити усі необхідні заходи щодо примусового виконання судового рішення у встановленому законодавством порядку.
Скарга мотивована тим, що в порушення ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не вжив заходів, спрямованих на розшук майна боржника, та не здійснив перевірку майнового стану боржника. Державний виконавець передчасно та безпідставно прийшов до висновку про відсутність у боржника майна та коштів, на які може бути звернено стягнення в процесі примусового виконання виконавчого документа.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 року по справі №910/4520/20 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТЕЦЯ-ОСТ" про визнання неправомірною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 14.06.2021 ВП № 64629942 та зобов`язання усунути порушення задоволено повністю. Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лагоднюк Ілони Олександрівни від 14.06.2021 у виконавчому провадженні № 64629942 про повернення стягувану наказу № 910/4520/20. Зобов`язано державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника): відновити виконавче провадження № 64629942, провести перевірку майнового стану боржника у порядку, встановленому ч. 8 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження", отримати в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях - інформацію про наявні у боржника рахунки та звернути стягнення на кошти боржника в порядку, визначеному ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження", та вжити усі необхідні заходи щодо примусового виконання судового рішення у встановленому законодавством порядку.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, начальник Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Нещадим І.С. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у справі № 910/4520/20 та відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТЕЦЯ-ОСТ".          
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала Господарського суду міста Києва винесена на підставі неправильного застосування норм законодавства та на підставі висновків, що не відповідають дійсним обставинам справи. 
Так, скаржник зазначив, що згідно відповідей Державної фіскальної служби від 25.02.2021, від 30.04.2021, від 06.05.2021 та від 11.06.2021 на запити про наявні рахунки боржника, надано відповідь про наявність у боржника відкритого рахунку в Державній казначейській службі України. Однак, у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку товариства.
Крім того, скаржник вказав, що згідно відповідей Міністерства внутрішніх справ України від 25.02.2021, від 30.04.2021, від 06.05.2021 та від 11.06.2021 на запити щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності боржника на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, відсутні відомості щодо прав власності боржника на нерухоме майно. 
А тому, державним виконавцем обґрунтовано винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Коротун О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 року залишено без руху апеляційну скаргу начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Нещадима І.С. на ухвалу    Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 року. 
Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору. 
Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Нещадима І.С. на ухвалу    Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 року у справі № 910/4520/20 своєю ухвалою від 20.09.2021 року.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 апеляційну скаргу начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Нещадима І.С. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 року у справі №.910/4520/20 прийнято до свого провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі:   головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.
04.10.2021 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу господарського суду першої інстанції без змін.            
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2021 відмовлено  Товариству з обмеженою відповідальністю "ФОРТЕЦЯ-ОСТ" у задоволенні заяви про відвід судді Суліма В.В. від розгляду справи № 910/4520/20.
12.10.2021 та 19.10.2021 року розгляд справи було відкладено на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України. 
Представник відповідача в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 09.11.2021 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін. 
Представник  позивача  та представник ДВС у судове засідання 09.11.2021 року не з`явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 року.
Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду міста Києва  в апеляційному порядку за відсутності представників  позивача та ДВС, які  були  належним чином повідомлені  про час та місце судового засідання. 
Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду  міста Києва  від 19.07.2021 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Нещадима І.С.- без задоволення,  з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТРАНС ЛТД" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТЕЦЯ-ОСТ" (далі - відповідач) про витребування майна із чужого незаконного володіння.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі № 910/4520/20 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Додатковим рішенням від 02.11.2020 у справі № 910/4520/20 заяву представника відповідача про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат на правову допомогу задоволено частково на суму 2 000,00 грн.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 додаткове рішення від 02.11.2020 № 910/4520/20 скасоване, прийняте нове рішення, яким заяву задоволено повністю на суму 13 000,00 грн.
На виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 Господарським судом міста Києва видано наказ від 11.02.2021 № 910/4520/20.
Колегією суддів встановлено, що постановою державного виконавця  Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) - Лагоднюк Ілоною Олександрівною від 25.02.2021 відкрито виконавче провадження № 64629942 на виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/4520/20 від 11.02.2021.
25.02.2021 державний виконавець виніс постанову № 64629942 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчого провадження, а також постанову про стягнення виконавчого збору.
Постановою державного виконавця від 14.06.2021 у виконавчому провадженні № 64629942 - наказ повернуто стягувачу на підставі того, що вжитими державним виконавцем заходами розшукати майно боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, не виявилось можливим.
02.07.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТЕЦЯ-ОСТ" надійшла скарга на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ).
Скарга мотивована тим, що в порушення ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не вжив заходів, спрямованих на розшук майна боржника, та не здійснив перевірку майнового стану боржника.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону України "Про виконавче провадження").
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, яка охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".
Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.
Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України
Частиною 2 статті 36 зазначеного Закону України "Про виконавче провадження"  визначено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.
Відповідно до частини 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше, ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника; не рідше, ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Заперечуючи проти доводів скарги на дії ДВС апелянт зазначив, що державним виконавцем вчинялися дії щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 у справі № 910/4520/20.
Зокрема, апелянт вказав, що згідно відповідей Державної фіскальної служби від 25.02.2021, від 30.04.2021, від 06.05.2021 та від 11.06.2021 на запити про наявні рахунки боржника, надано відповідь про наявність у боржника відкритого рахунку в Державній казначейській службі України. 
Проте, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України.
Згідно відповідей Міністерства внутрішніх справ України від 25.02.2021, від 30.04.2021, від 06.05.2021 та від 11.06.2021 на запити щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. 
Крім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності боржника на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, відсутні відомості щодо прав власності боржника на нерухоме майно. 
В підтвердження вказаного, апелянт надав до матеріалів справи відповідні витяги та відповіді на запити.
Згідно з приписами ч. 3    ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до висновків Верховного Суду стосовно застосування норм ч. 3    ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, викладених у постановах від 21.06.2018 року у справі №906/612/17, від 22.08.2018    року у справі №    910/19776/17, від 05.12.2018 року у справі №   910/7190/18, приймаючи докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний господарський суд повинен мотивувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також зазначити які докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає, були надані суду апеляційної інстанції.
Відтак, у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.                                    
Тобто, відповідно до вимог ч. 1, 4 ст.   80, п. 8 ч. 3 ст.  162 Господарського процесуального кодексу України    вказані докази апелянт мав би надати суду, ще під час подання заперечень    та/або повинен був повідомити суд та зазначити, що вказаний доказ, ним не може бути подано, причини цього, а також навести докази, які підтверджують, що сторона здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції, однак, під час розгляду справи судом першої інстанції  апелянт не повідомляв суд про неможливість подання цих доказів з причин, що об`єктивно не залежали від    скаржника.
Таким чином, скаржником    не доведено винятковості випадку неможливості надання суду першої інстанції відповідних додаткових доказів, а отже вказані докази не приймаються апеляційним судом до розгляду.    
Крім того, апеляційний суд наголошує, що сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.
Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/25970/14 та від 22.04.2021 у справі № 905/2488/15.
Тож судом першої інстанції правомірно здійснено захист інтересів стягувача, яке полягає у визнанні неправомірною та скасуванні постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Лагоднюк Ілони Олександрівни від 14.06.2021 у виконавчому провадженні № 64629942 про повернення стягувачу наказу № 910/4520/20 та відновлення виконавчих дій з виконання судового рішення, прийнятого на його користь.
Таким чином, твердження апелянта, які викладені ним в апеляційній скарзі, були належним чином з`ясовані судом першої інстанції, їм дана вірна правова оцінка, тож судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятої судом першої інстанції ухвали у даній справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 255, 267-271, 280-287 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
                                                                      
                                                   ПОСТАНОВИВ:          
1. Апеляційну скаргу начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Нещадима І.С. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 року  за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТЕЦЯ-ОСТ" на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) у справі №910/4520/20  залишити без задоволення.                                                                
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 року у справі №910/4520/20 залишити без змін.                                                                        
3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.                                                                             
4. Матеріали справи №910/4520/20 повернути до Господарського суду  міста Києва.
                                        
     Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                О.М. Коротун

Дата складення повного тексту 17.11.2021