Ухвала
 
08 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 357/15325/14
 
провадження № 61-17022ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Глеваського Віталія Васильович на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, поновлення строку для пред`явлення до виконання та видачу дубліката виконавчого листа за позовом публічного акціонерного товариства «комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, поновлення строку для пред`явлення до виконання та видачу дубліката виконавчого листа в справі за позовом публічного акціонерного товариства «комерційний банк «Надра»(далі - ПАТ КБ «Надра») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості. 
 
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року,заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено. Замінено сторону (стягувача), а  саме ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у виконавчому листі (провадженні) щодо виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року у цивільній справі № 357/15325/14-ц (2/357/4602/14) про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ КБ «Надра» боргу за кредитним договором від 30 січня 2008 року у розмірі 18 252 доларів США 80 центів, 28 592 грн 39 коп. Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 357/15325/14-ц. У  задоволенні іншої частини позовних вимог заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
18 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Глеваський  В. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у справі відмовити.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
 
Разом з цим, касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Глеваського В. В. міститьклопотання щодо звільнення від сплати судового збору, не надавши, при цьому, документів на підтвердження підстав для такого звільнення.
 
Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для звільнення заявника від сплати судового збору, з огляду на таке.
 
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення              у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Вищезазначена норма закріплює дискреційне право, а не обов`язок суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Його реалізація не може призводити до порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін та знаходиться у безпосередній залежності від доведеності за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів обставин щодо того, що скрутне майнове становище особи не  дозволяє їй сплатити судовий збір у встановленому чинним законодавством розмірі. З метою недопущення зловживання процесуальними правами суд має враховувати: предмет спору, наявність у  особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, рахунків у банківських та інших фінансових установах та можливість розпорядження ними, вік особи та її працездатність, склад сім`ї та наявність утриманців тощо.
 
Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.
 
Відтак, заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору саме по собі, не є безумовною підставою для звільнення заявника від сплати судового збору, оскільки не підтверджує з достовірністю скрутний майновий стан заявника, що перешкоджає їй виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.
 
З огляду на зазначене, заявнику необхідно надати докази на підтвердження зазначених обставин щодо майнового стану, серед яких можуть бути довідки про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо, або документи, що підтверджують сплату судового збору.
 
Указане вище ґрунтується на такій конституційній засаді судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції України) та узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.
 
Водночас, заявник не позбавлена права заявити клопотання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру.
 
За таких обставин у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Глеваського В. В.про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.
 
У зв`язку з наведеним заявникові потрібно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги фізичною особою на ухвалу суду справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої цієї статті становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.
 
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Згідно абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 270 грн. 
 
Таким чином, заявнику слід сплатити судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду у розмірі 454 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. 
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Глеваського Віталія Васильович про звільнення від сплати судового збору відмовити.
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Глеваського Віталія Васильович на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї  ухвали.  
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        О. М. Осіян