Ухвала
Іменем України 
18 жовтня 2021 року
м. Київ                                                                                                                                               
справа № 546/84/16-к
провадження № 51-4765ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 червня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду 
від 22 липня 2021 року,
встановив:
Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 червня 2020 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 185 КК України – на строк 3 роки 6 місяців; ч. 2 ст. 185 КК України – на строк 
2 роки позбавлення волі; ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України – на строк 3 роки. 
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2021 року вказаний вирок місцевого суду змінено. Вирок в частині засудження ОСОБА_5 за ч. 2 
ст. 185 КК України скасовано, провадження в цій частині закрито у зв`язку 
із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України. Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 185 КК України – на строк 3 роки 6 місяців; за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України – на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог 
п. 4  ч. 2, ч. 3, ч. 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, думка особи, 
яка подає касаційну скаргу, з приводу її участі у касаційному розгляді. Крім того, 
до касаційної скарги додаються копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону 
(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого 
(ст. 414 КПК України). 
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно 
до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Однак, всупереч вищевказаному касаційна скарга захисника не містить доводів 
на обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону з урахуванням положень ст. 412 КПК України, на що він посилається 
в обґрунтування незаконності оскаржених судових рішень.
Крім цього, захисник, вказуючи на незаконність судових рішень з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, лише формально посилається                                   на несправедливість призначеного ОСОБА_5 покарання через суворість, 
при цьому не наводить доводів щодо його явної несправедливості з огляду 
на положення ст. 414 КПК України.
Також, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, захисник у скарзі не зазначає чи бажає                     він брати участь у касаційному розгляді.
До того ж захиснику слід звернути увагу на те, що копії оскаржених судових рішень, як доданих до касаційної скарги додатків, з огляду на положення ч. 6 
ст. 427 КПК України він має додати у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги 
без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається 
без руху. 
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 червня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2021 року щодо засудженого 
ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                     ОСОБА_3