ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року	Львів	Справа № 140/3482/21 пров. № А/857/14760/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року, головуючий суддя – Валюх В.М., ухвалене у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про визнання незаконним та скасування припису,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, в якому просила визнати незаконним та скасувати припис від 28 березня 2021 року №1293.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що оскаржений припис від 28.03.2021 року є незаконним, оскільки він складений в порушення підпункту 14.1.2 Правил благоустрою м. Луцька, адже у ньому не вказані причини та умови, які виявив інспектор 28.03.2021, які могли бути порушенням благоустрою м. Луцька, не вказано у чому полягало неналежне утримання та якого об`єкту благоустрою зі сторони позивача, або ж який саме об`єкт благоустрою та якої прилеглої території засмічено будівельним сміттям. У приписі вказано лише про те, що позивач начебто повинна здійснити прибирання прилеглої території і не сказано, якої та в яких межах. Крім того, припис складено не за фактом порушення Правил благоустрою м. Луцька, а під видом перевірки заяви невідомої особи, у ньому не вказано, який елемент благоустрою засмічено будівельним сміттям та який об`єкт необхідно прибрати до 30.03.2021 року.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано припис Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради від 28 березня 2021 року №1293.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Департамент муніципальної варти Луцької міської ради оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржений припис складено з дотриманням порядку, визначеним чинним законодавством, відтак відсутні підстави для його скасування.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28.03.2021 року інспектор Департаменту МВ Чупікова Н.В. склала припис № 1293, у якому встановлено порушення ОСОБА_1 підпункту 2.5.5.1.1 Правил благоустрою м. Луцька (здійснила засмічення прилеглої території будівельним сміттям) та запропоновано усунути порушення шляхом здійснення прибирання прилеглої території до 30.03.2021 року; позивач ОСОБА_1 від підпису в приписі відмовилася (а.с. 3, 26).
Вважаючи такий припис незаконним, позивач звернулась із даним позовом до суду.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в оскарженому приписі від 28.03.2021 року відсутні дані про те, що він складений за результатами перевірки. При цьому, відповідач не надав суду жодних документів (наказу, направлення, посвідчення тощо) на підтвердження самого факту проведення 28.03.2021 перевірки та повноважень інспектора Чупікової Н.В. на проведення такої перевірки та складання припису. Оскаржений припис було складено 28.03.2021 року (неділя), а відповідач не надав жодного пояснення щодо правових підстав для складення вказаного припису відносно фізичної особи за місцем її проживання у вихідний день.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Закон України «Про благоустрій населених пунктів» (далі - Закон) визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.
У відповідності до статті 10 Закону до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: 1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; 2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; 3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); 4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.
Частиною 2 статті 17 Закону передбачено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: 1) утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів; 5) допускати на об`єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно із статтею 34 Закону Правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.
Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3) вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою - територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5) вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7) порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.
Рішенням Луцької міської ради від 29.07.2009 року № 44/2 затверджені Правила благоустрою м. Луцька (далі - Правила).
Як встановлено підпунктом 2.5.5.1.1 Правил передбачено, що на об`єктах благоустрою міста забороняється: засмічувати і забруднювати власні, прилеглі/закріплені території матеріалами, конструкціями, відходами, накопиченням снігу та криги тощо.
Згідно із підпунктом 4.4.2 Правил межі благоустрою прилеглих/закріплених територій встановлюються (якщо інше не передбачено проектною документацією) в граничних межах підприємств, магазинів, кіосків, павільйонів, торгових точок, підприємств побуту, присадибних ділянок до прибордюрної частини доріг. При відсутності з будь-якого боку підприємства, організації, установи, споруд, інших об`єктів господарювання межі прилеглої/закріпленої території встановлюються на відстані 15 м від огорожі підприємства, установи, організації чи присадибної ділянки в т.ч. включаючи половину проїжджої частини дороги, якщо дороги гравійні, ґрунтові. Допущення засмічення, забруднення прилеглих/закріплених територій тягне за собою адміністративну відповідальність, стягнення відшкодувань (економічно-обґрунтованих витрат) на виявлення та ліквідацію порушення.
Відповідно до пункту 13.1 Правил контроль за дотриманням Правил покладається на департаменти містобудування та житлово-комунального господарства Луцької міської ради, санепідстанцію м. Луцька та Луцького району, Луцький міський відділ УМВС України у Волинській області, управління Муніципальної поліції Луцької міської ради та на інші уповноважені особи, затвердженні рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради.
Також підпунктом 14.2.1 Правил передбачено, що якщо під час перевірки виявлені причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, уповноважена контролююча особа контролюючого органу зобов`язана скласти та видати офіційний документ - припис, який є обов`язковим для виконання в термін до трьох діб особами, які є відповідальними за утримання об`єктів благоустрою. У приписі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала припис, відомості про особу, на яку складений припис, та надаються пропозиції щодо усунення причин та умов, які спричиняють порушення благоустрою території. Припис підписується особою, яка його склала, і особою, на яку він складений. У разі відмови особи отримати припис в графі «Припис одержав» робиться про це запис.
Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що припис пропозиції щодо усунення причин та умов, які спричиняють порушення благоустрою території складається за наслідками проведення перевірки виявлених причин та умов, які можуть спричинити порушення благоустрою.
У відповідності до ч. 2 ст. 78 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано суду жодних документів на підтвердження факту проведення 28.03.2021 року перевірки та повноважень інспектора Чупікової Н.В. на проведення такої перевірки та складання припису.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем також не надано жодного пояснення щодо правових підстав для складення вказаного припису відносно фізичної особи за місцем її проживання у вихідний день - неділю. 
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про протиправність оскарженого припису, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі №140/3482/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький